74 1723, 14.—15. April. 
К. Innuit tomait Gud nelloa opepen- К. Alle de, jom ide vil troe og fiende 
gila Gudj niangatog Jesus Christ Gud, eller eljfe Hans Son Jesum 
neglirgila, tongarsuck ignackmuth Christum, jfal Hand henfajte til Dief- 
samve egippa, tave ipsaliock, ovoch velen udj Helfvede, hvor de altid jfal 
kiavocklo etc. pinis og brende ete. 
Disje fane og eenfoldig Spørgsmaal veed de Her Hos mig værende alle at 
jvare till, ydermeere formaaer teg endnu ide at forrejtille Dem Guds Raad 
till Salighed, tht hvad Guds Billedes Herlighed, Hellighed og Fuldfommen- 
Hed, font Menniffene ved det bedrofvelige Syndefald Hafver mift, og den 
aandelig Elendighed og Uformuenbed till det Gode og Tilboyelighed till det 
Onde, disligifte alt det 08 af Christo igien forbverfvede Gode og Guds Bil- 
ledes Opreysning paa de Trvende er angaaende, Da, paa dend ene Side fattis 
mig Ord vg Expressioner af deri8 Sprog, jaadant for dem fuldfommen at 
exprimere, og pan dend anden Side ere de endnu alt for Dumme og ube- 
gvemme, jaadant at begribe, men haaber пе Guds Hielp allerbeft ved vort 
eget Sprogs Fortolehelje med Tiden dem at imprimere. Dog toifler teq ie 
paa, Hvis der till denne eenfoldige Runbdifab fommer Guds ands indvortis 
Opliusning, jo famme fand vere dem till Salighed forhielpelig, effterjom af 
Dent, fom idun lidet er gifvet, ffall och lidet freefvis; teg hafver vell till denne 
Stund ingen jonderlig Andagt eller Beveegelje Hos dem fornummet. Dog, Gud 
fie Lofv, begynder Naadens од Gandheds Lins efterhaanden i dem at frem- 
inne, jaa jom de ved vorris Bonner og Guds Tiennifte jaa ое fom den idelig 
Baamindelje af 08 udvitje meere Alvorlighed, end tilforne, veed och jelfv, mindt 
med Jesu Nafıs Baafaldelfe, at legge fig till at jofve og igten at opftaae. 
Gud af Maade gifve, at dend liden Gnift, jom findis Hos dem, motte omfiver 
vorde till en brendendis God. 
Hvad de andre her omfring 08 boende Gronlender er angaaende, effter- 
fader ieg ide Heller at gifve Dem dend Undervitsning, font muelig ex, hvad 
enten de fommer her till mig, eller teg ved Leyliqhed fand fomme till dent, 
men jom mand ide idelig fand vere 008 dem for at igientage ]апиие Unbder- 
viisning, forgietter De igien alt jaadant letteligen. Well finde ieg heveffter 
reyfe om iblant dem, for at imprimere Dem alt, hvad ieg til desjen bar 
fundet forreftille dem, men jom teq agter meget fornøden, forit at legge en 
faft Grundvold till Guds Kundjfab Hos bisle, jom ere Her hos mig, og jelfv 
vgjaa med fanune at blive fuldfommen perfect ud; Sproget, faaer det at berve 
шой mig enten en Medhielp og Collegam blifver tilfent, jom ieg пи och 
bereffter hoyeligen behofver, eller digje ofvemmelte jaa vell jom mine egne Sønner 
ved Guds Vieftand funde habiliteris till jamme Tienifte, hvor till ieg och agter 
Dennem at employere. 
Dend 15. April var en fremmed Wild Wand hos 08, jom iblant andet 
berettet, at hvor Hand er fommen fra, sc: en 2 til 3 Dags Neyje her Sønden 
fore, ere ochjaa gamle forfaldne Suuler, boorudj de УботИе fordum jfal Hafve 
boet; der jammelteds, figer band och, er nogen Sfofv og Grejs, og fanges ftor 
Torjf baade Vinter og Sommer. Det pasjerede for fort tiden, at en Wand 
her i Meervereljen forffiod fin Hujtrue fra fig af Narjag, hun var jaa ond 
— 
0 
40 
