— 
© 
3 
“4 
1723, 21. April—1. Maj. 77 
angaaende, jom af 0$ июуе maae observeris, i hvor vi ere og boe, da fand 
mand mod ben Lid, effterdi ра intet andet er at udrette, bafve Folch ude 
_ paa Øerne at holde Vagt, hvilde och med famme Funde joge effter Qveiten, 
> 
(=) 
Or 
> 
Or 
=) 
fon fra denne Zid og Hereffter iblant her ude ved Verne fangis og fiffis. 
Dend 22. Om Morgenen #4 droeg ieg igien ud af Fiorden og fom 
och jamme Dag vell og Iyckeligen diem om Afftenen. 
Smedens vi var borte, Мер her feet 4 Sollandite Sfibe under Ballen; 
nogle af de Wilde talte med Dennen og jagde, at de vilde gane Nord paa 
Hval Fangiten. Min ene Gronlender Discipel ved Wafvn Navia reyfte och i min 
Borteverelfe hen till fine Slechtuinger her Norden fore, af Xarjag, hand fich 
at høre, at en af bem var ıyeligen, ved Døden afgangen, bvorfore hand 
endelig vilde Nord at tale med de andre, [ofvede dog inden fort Tid at fomme 
igien tilbage, hvildet jamme teg gierne faae og onffede, at iche dend Flid, 
ieg allerede hafvde anvent paa ham, Ще være till forgiefvis, og hand igien 
5 falde i fin forrige Banvittighed, af hoilchen hand dog ellers ved Guds Bieftand 
effter haanden Funde blefven reddet. 
Dend 28. April reyjte ieg atter Hen till en anden af Disle for ermelte 
wiorder ved Уайт Ujarachsuame, for at ville betragte det gamle Steen muuret 
Huus, jom af de Norjfe der Jammefted3 fordum jfall være bygd. Og ош 
Beirligt var |mudt og Stille, reylte vi Natten igiennem og fom Dagen effter 
forit till Pessicksiarbame, font och er en Fiord, hvor de Norife hafver boet 
og grendger nær till dend пей for ermelte Fiord Amaralick med jimall Hals 
eller Streege Land, jaa der imellum Ddisje tvende Fiorder er ichun en liden 
Spageer Gang. Her fant vi en ftor Hob Wilde boende udj Telter, hoilche 
vare meget velvillige till at laane 08 Herberge om Natten. Lengere ind i 
diorden, hvor teg denne Gang ide hafde Leylighed at fomme, berettet de, 
tilholte endda fleere Grønlænder. 
Dend 30. April droeq vi Derfra, ledfaget af en Wild Mand, fom ieg 
feyet, at vitfe 08 Veyen, og fom om Afftenen indtill Sifen ved Ujarachsuame, 
thi effterjom det var mørdt, og vi ide blefve Grønlændernes Telter vaer, 
jom der бое, foere vi dem forbi og motte ligge paa Marchen till dett blefv 
Dag. Om Morgenen forjogte ieg med nogle af vore Fold at gaae vfver 
sien till dend lat, Hvor Steen Suujet var, omtrent en heell Wiil Veygs, 
men ‚ten var meget jfrobelig og farlig at gane paa, jaa vi mange Steds flap 
ned igiennem med Foden, og tuderft paa Botnen var dend gandjfe optøet, 
Hvorfore vi motte ftøde till Lands ved en fteil Klippe, over Hvilchen vi i dend 
jterche Hede од Soelffin med Bejveerlighed og Fare motte flavre baade paa 
Hænder og Fødder indtill vi fom der forbi og hen till Steden Hvort hen vi 
forlangede. Der vi пи var fremfomne, befant vi det, ligefom Grønlænderne 
for 08 hafver berettet. Førft en forfalden fiirfant Bygning af Steen, omtrent 
6 Alen Hoy, og 9 Alen breed eller lang, i hvert Hivrne med en Dør paa. 
Stenene udj Bygningen var meget vell proportioneret од tillafvet, dog var 
der hverchen Kalch eller Leer at fee der imellum, thi jom det vell er troeligt, 
at de for Manqvement af Ralch har alleene motte bruge Leer till Bygningen, 
5 har det ide i jaa langjommelig Tid fundet hafft Beftand for Regn og Vind; 
