1 
1 
(=) 
or 
> 
uw 
Qt 
3 
> 
DEDICATION 
Stormachtigfte Жопа 
Rong: Friderich dend Fierde, Danmards 
og Horgis Hrfve Konge. 
Mllernaadiglte Arfve Herre og Konge, 
Denne 3> Continuation af Journal-Relationen betreffende dend Gron- 
landffe Mission og Dessein tiljtillis Deres Kongl: Maijestet i allerunder- 
Danigite Submission, hvoraf Deris Kongl. M. Allernaadigft fand fornemme, 
hvad fiden forgangen Aar 1723 til Datum ved denne Dessein er passerit. 
Dend alviidende Gud veed, at ieg jaa vell i det aandelige {om legomlige noch 
har giort mit bejte, т hvor vell ieg i begge til denne Stund ide har fundet 
avangere till fuldfommen Fornøyelfe. Wen Warjagen ftaar blot og bart i 
Mangell af gode Foranftaltuinger, hvor ved dette Heele Verck jnarligen funde 
fomme i onffelig Stand. Jeg hafver, jaajom ieg nu ved mine nylig aflagde 
Neyjer Morden og Sønden Colonien nogenledis har erfaret all Belfaffenheden, 
jent mine бот ав til Compagniet, jom Allernaadigtt er betroed Omforgen for 
Dette Lands og Indbyggeris Velferdt, hvad de till Missionens og Handelens 
Befordring maae være betencht paa at т Verd jette, nemlig 1 Maae her i 
Landet ftifftis 3°* Hofvet Colonier, nogenleedis vell forliunet med Fold, paa 
Det mand fand være i Stand, jaa vell at holde de fremmede Handlere her fra 
Landet, jom od) at bejoge og bejørge alle Plager med Handell. Derneft, at 
effterjom disje arme Weenniffer lefver uden all Orden og Disciplin, hvildet 
giør |tor Hinder г ChriftendDommens grundig Forplantelje iblant dem, da giøris 
Det høylig fornøden, gandjfe at faite Dem under Contribution, for at bringe 
en |fidelig Poletie iblant dem og at venne dem til Stadighed og et mennejfelig 
Beefen, thi mand |fall ellers i Sandhed fornemme, at jaa lenge de maae hafve 
Dervis буфер i at lefve effter deris forrige wilde Maneer, da er all Arbeyde 
forgiefvis, Jom mand anvender yaa bent till deris Oplinsning. Men naar de 
forjt vare bragte til Lydighed og et civil og ordentlig Lefvnet, Da maae der 
fiden alle Seigne bejfiches Lærere iblant dem, og da er det neft Guds Hielp 
visjeligen at formoebe, at Guds Ord ffulle vircfe i deris Hierter till grundig 
og beftandig Omvendelje. 
Men jom til jaadanne Foranjtaltninger udfordris en temmelig доб, 
og Disle gode Mænd, jom hidindtill bar vigilerit for Vercfet3 Forfrenmelfe 
og der till employerit deris Middel og Cfvne, ofver mange forgiefvis anvent 
Befoftninger, jaajom till deb uvidende om Landets og Leylighedens Belfaffenhed, 
ere blefvne jaa got jom frafitisiofe, hvor jfall da Midlerne fomme fra, hvor 
