110 1724, 12.—25. Jan. 
Tanche ochjaa at bruge dem fom Middell i Fremtiden til deris Lands Mænds 
Opliusning. 
D. 18. Gi) Hr. Alberth Top atter hen til forermelte Wilde Mands 
Huufer og forblefv der Hos dem imdtill D. 21. dito og bar imidlertid Те og 
ftunget med dem, og fornam ochjaa denne Gang hos dennem temmelig Andagt 
og Agtpaagifvelfe. 
D. 24. Gid ieg igien ben til vore nye Catechumenes, udj 00118 jwed- 
vanlige Logoment-Huus. Men 5. 25. om Morgenen tiilig fom der Bud till 
mig fra en Mand udj det næfte Huus der ved, at ieg vilde jtraren fomme till 
ham, thi Hans шие Barn var meget jvagt. Jeg gid og ftrax der hen, men 
fon jamme Mand er en af dem, jom de Holder for fonftige, og har ochjaa 
nyeligen pfvet et Abejpil og Hexenftoche, jtraffede jeg hannem derfore og fagde, 
at Gud var vreed paa hannem for jaadant, og derfor var hans Barn jaa 
jvagt, men ban jvarede, band vilde iche givre det meere, ieg ffulle derfore bede 
til Guds Søn for hans Barn, at det Funde blifve helbreed. Jeg lagde, at 
leg gierne ville giøre det, men ban ffulde ochjaa jelfv eljfe og paafalde Gud 
af Hiertet, lærte hannem och der Hos, hvad hand ffulde fige, Hvilchet hand 
och fagbe effter mig, med viidere. Men jom Barnet var gandjfe døds fiug, 
liger teq til Баш, at Guds Søn ingenlunde vill, at det ffulde lefve. Vilde 
band nu iche, at hans Barn effter Døden ffulle fomme til Diefvelen udj Hel- 
vebe, jaa maae hand lade mig døbe det i Guds од Jesu ати, thi Guds Son 
bafver felfv befallet at døbe alle dem, jom vill blifve jalig, og at ingen fand 
fomme till Guds Rige uden de blifver døbte etc. Da bad hand mig, at jeg 
vilde Dobe det, Hvilchet ieg och forteligen forrettet 1 den Hellig Trefoldigheds 
Kafon, der hos befallende det Guds Waade og sorbarmelje udi andechtig Bon 
og Sorbedelje. 
Seg var af Foritningen udj tvilraadige Tancher, om teg ffulle døbe det 
eller ey, betrachtende, om Barnet imod Korhaabning ffulle blefven tilpais igien, 
funde det ffied, at der funde fommet en eller anden Sorhindring 1 Veyen, faa 
det iche funde blifve oplært ud] Guds Beye, og jaalevis dette hellige Sacra- 
mente vorde vanhelliget og fruchtisles paa det. Wen der imod om Daaben 
ffulle effterladis, од Barnet fiden bort døde, jom och ftraren der effter Нее, 
da hafvde jeg hafft ftor Samvittighed der ofver, at teg jaaledis Ще forfomme 
denne gifune Leyliqhed til Barnet Frelfe og Salighed. Hvorfor teq i Jesu 
Nafvn udvalte det fidite од døbte det og Dermed opoffrede Det Gud jom dend 
forite Grøde af disje bebenife Gronleender, Hvilche alle dend Almechtige gode 
Gud dog omfider indjamle udj fit Naadis Rige, till en glædelig og vfverfle- 
dig Heft. 
Effter at nu Barnet var dødt, begynte Forældrene од de andre Born en 
jammerlig Sfrigen og Klagen ofver Barnet, Jaavelfom och de gamle af Na- 
boerne udj Hunfet, Hvilchen Begradelfe varit vell udj 2? Timer. Der effter 
jvobte de det ind udj et Reenjfind og et Robbelfind, og jom ieg omfider ville 
gaaet min Bey der fra, bad Faderen, at teq endelig motte blifve tilftede og 
hielpe dem at begrafve det, men der teg jagde, at de vare nochjaa mange Тот: 
uden mig, at de funde begrafve det og behrfvede iche min Sielp, gaf hand 
— 
0. 
— 
5 
2 
0 
© 
5 
yo 
0 
w 
5 
> 
0 
=> 
5. 
