on 
— 
© 
3 
4 
Or 
> 
(SA 
On 
> 
1724, 25. Jan.—7. Febr. ala 
til Gienjvar, at det er faa Maneer Hos dem, at ingen maae røre ved dend 
Døde uden nefte Slechtninger. Men jom ieg bafde Døbt hans Barn, jaa var 
det nu ochjaa ligejon mit, og var derfor pligtig at begrafve det med Dem. 
Jeg føyede hannem od i hans Begiering, од dev det пи ffulle beris ud af 
Huujet, effter at de hafve holdet dend fidite Greederie, gich Weoderen ud, hvor 
ieg Da motte jende Barnet ud igiennem Vinduet til hende, og der teg fom ud, 
motte teg ochjaa bære det Hen udj et lidet Huns derneft ved, hvor det blefv 
benjatt og velforvaret, uden til med Steen og ofverdechet med gamle Robbe- 
ind, tif hoilchen Forretning ja end 14е Hans egne Sønner motte røre en 
Haand, uden jom шеф teq og Barnet Fader og Mioder; det var och ret 
merdeligt, at der teg bafde døbt Barnet og forflaret dem, hvad Wytte og 
Salighed der følger med Daaben etc., da bad de alle jammen, jom vare der 
i Huufet, at teq ochjaa vilde døbe dem, hvor paa teg gafv dem til Gienfvar, 
at om teg endnu ide var forfihret paa, om de eljfet Gud af Htertet, da 
funde teg endnu ide fordrifte mig till at døbe dennem, thi om be fiben foere 
nogen №08 bort her fra og derofver tgten forglemte Gud, da Ме Gud vreed 
paa mig, fordi ед Dobte dem. Her til jvarede de, at teg motte iche tuile 
Derpaa, at de jo troede alt, hvad teg liger dem om Gud, der til med elffer 
de Guds Son af Hiertet. Jeg jagde fremdelis til dem, at naar ieg fornam, de 
vilde fare foert udj en ret Andacht og PVillighed til at lære Guds Ord 
og adlyde hannem, da jfulle de ochjaa vel med Tiden blifve døbte, med viidere 
jom teg Funde foreholde dennem. I hvor vel nu det er langt fra, at disje 
ftachels Menniffer endnu bar dend Begreeb ош Gud eller Andacht til Guds 
Ord, jom fornøden gieris, jom vi och jelfv, der Ordet for dem ffall forfynde, 
ochjaa endnu er langt fra dend Dygtighed, jaa vi fuldfommeligen fand udlegge 
dem Saligheds Bey, jaa fand ва Dog i Sandhed fige, at teg finder ftorre 
Alvorlighed og Agtpaagifvelfe Hos dem, jaa vel Unge jom Gamle, end fom i 
{fig Ufuldfonmenhed |: paa begge voris Sider betreffende :| af Dem funde ven- 
tig. Den Allermechtigjte frembelis forbielpe dem til en ret Saligheds Rund- 
jfab og at faae en frafftig Impression af Hiertet af Guds fande Frycht, jom 
alt motte fomme baade dennem jelfv til ævig Saligheds Зее, jou och 08, 
der arbeide der paa, til ftorite Glæde og Hiertens Fornøyelje. 
D. 28. fom ieg Diem igien derfra. 
15] disje Dage var och min Collega ben faren at belge endeel andre 
Gronlender, font бое en Mill omtrent her Sonden fore paa Verne, Hos hvilche 
hand och fant ligejaa ftor Attention og Alvorlighed, jom hos Disje, det er 
och her hos at roeje Hos dennem alle i Almindelighed, at om end nogen ım- 
dertiden, jont endnu vel tencheligt fand være, udviijer nogen Sfiødisløshed og 
Kaaldiindighed ved Guds Ords Forelæsning, jaa dog, naar mand med Alvor- 
lighed taler dennem til og ftraffer dem berfore, lader de fig ftrax rette og til 
Sfichelighed bequeimme. 
D. 7. Februarij foer nogle af vore Folch hen ind til Fiorden udj Baals- 
Revier paa Rødfi)t-Fangtt, jom nu og her effter en Bar Maaneders Tid der 
jammejteds falder. Med dennem veyfte och Bogholderens Assistent Jacob 
