118 1724, 11.—12. Marts. 
bene jedvanlig fomme til Handlingen, hoorfore digte jaa veljom alle de andre 
ere ochjaa heel tredjfe at handle med, endog de hafve noch Baade af Reen- 
Mind og Nefftind. Her inden fore er en Fiord, hvor vore gamle Norife och 
foroum bafver boet, jom deris forfaldne Suule og øde Œompter ubviiler, 
Disligiite 1 Grad Norden fore, imellum Nepiset og Tulluckene, fon er 
Sydbaye. 
D. 12. jyntis Vinden, hvor vi [аае, at være ftille, droeg atter derfra 
og tenchte till at fomme Nord effter, men der vi fomme til forhen melte Wild 
Mands Telt, hvor vi ffuile tage vor Loes, var Vinden jom tilforne contrarie, 
blefv Dog Der dend Dag og paafølgende Watt ofver ved Wild Mandens Telt, 
i &orhaabning, Binden om Miorgenen ffulle jtillis, men fom dend continuerit 
jfarp og faald jom tilforne, og mand for dend ffarpe Kuld iche lengere Funde 
udftaae der at fortofve, foer vi atter tilbage og toeg Logomente udj et 
andet Wild Mands Huus, ner Hos det forrige, om och velvilligen annammede 
08 og laante 08 Herberge. 
weg maae och herhos anføre dend Bedragerie og Sfalched, jom Hine 
Angekut |: det er jaafalte og indbilte Konftige og Bittige paa ffinlte og Тот: 
borgne Ting: fixere og abe fig jelfv og de andre Vanvittige med. Nemlig 
fornefonte Mand, i hvis Telt vi logerede, jporger mig ad, at effterjom ieg 
vifte at fige jaa meget om Gud og himmelffe Ting, om ieg da och vite, at 
hand ffulde døe udj tilftundende Sommer. Jeg |varede, teg vifte iche, naar 
hand [fulde døe, thi det veed Gud alleene og intet Mennijfe; ja |agde hand, 
en af deris Angekoch од Konftige har 1 Winter, der Hand bexede, jagt, at 
hand ие døe i Sommer. Jeg jpurde ham, om hand troede det, hand jva- 
rede ja, og Derfor jørger vg græder hand og hans Qvinde og Born. Jeg 
liger till hannem, at hand ffulle iche troe det, thi alt hvad jaadanne Ange- 
kut de fige dem, er idell Løgn од Bedragerie, jaajom de veed og fand flet 
intet meere end De andre, men Derjom hand vilde elffe og troe Gud og Guds 
Søn Jesum Christum, jaa ffulle ham intet Ont vederfaris. Her ofver blefve 
de Stachle meget glade og fagde, at effterjom ме Heren-Meeftere ere jaa- 
danne ftore Løgnere, jaa ville de Der effter aldrig meere troe dem, bad mig och, 
at naar teg fom der ben, hvor hand var, da ffulle ieg ftraffe hannem for 
fin Løgn. Denne jamme Wand var meget indtaget af min Underviis- 
ning og funde iche nochjom forundre fig der ofver, der teg foreitillet 
hannem Guds ubegribelig Almacht og Mayestet ved det at teg forfla- 
rede hannem Himmelens Storhed og Bidhed, og bvorlenis Soelen var 
jaa mange Gange fÎtorre end dend датой Jord, og at dend minfte 
Stierne ochjaa var faa ftor og ftorre end Jorden etc. Hvor meget |førre, 
herligere og ubegribeligere motte da Gud, alletings Sfabere være etc. Og 
paa det, jom hand fagde, band iche ffulle glemme dette, men ochjaa fortelle 
Det for de andre Kalaler, til boilche hand agtet at reyje, Norden fore, bad han 
mig, at ieg vilde teigne og те dette pan et Stoche Brett, bvilchet teg och 
giorde. Det var at оп, at disle arme Menniffer motte fare fort т jliq Be- 
gierlighed og Lyft at ville høre Guds Ord, jom de i Begyndeljen nogenledis 
© 
0 
© 
5 
© 
<> 
= 
5 
> 
0 
ше. Men Disverrel af dem, fom jefunligen høre Guds Ord af 08, for- 4 
