126 1724, 20. Maj—4. Juni. 
ellers vilde jungere pias og socias dextras од effter Efune og Vilchor fomme 
Bercket til Hielp :| af Mangell paa menneffelig Middell og Assistence vorde 
opheefvet, det vilde vift fomme dend heele Nation til Spot og Blamee. ие: 
ligens har mange af Begyndeljen iche fundet begribe VBerchet at være af dend 
Betydende, at det ubfræfvede allig Assistence og plichtige Forjorg, men nu 
ffulle mand vel tenche, at Enhver Her om er bedre informerit, jom ieg och fand 
forfichre, Det dend Allerhøyjte, jom er Sierternis Randjagere, fall vere mit Vidne 
till, at om ieg hafde vift at vinde dend gandffe Verden, vilde ieg dog iche hafve 
taget mig dend Mioye og Travallie paa, og jom vitterligt er, jatt baade min од 
mins Lifv og timelig Belferdt 1 Bofve og Her till employerit baade Midler og 
Kreeffter, ja endnu till en Meenhielp till Berchets Befordrelje anvender det, 
Dervis Kongl. М: Allernaadigit Har forundt mig til min og mints nodterfftig 
Subsistence, umeldet, hvad teg daglig har at {tide og udftaae, derjom iche Guds 
Nafons Helliggiorelfe blant de VBankundige og disje arme Mtennifters ftore Elendig- 
bed mig dertil hafde beveeget. Jeg gifver derfor Enhver at betenche, fom har 
noget ofverjfgdende af fin nodterfftig Underholdning, om band iche ochjaa udj 
fin Sampittighed for Gud finder fig plichtig og forbunden at anvende noget 
deraf till Guds Эбле og Neitens VGelferdt? Men er der vell noget Foreta- 
gende, hvor under Guds Эбле Hoyere verserer, end de Vankundigis Omven- 
delte till Gud, og fand et Menniffe være т ftorre Mod og Elendighed end lefve 
uden Gud og døe uden Salighed, Hvorledis fand mand da med jaa ftor Let: 
findighedD jee од høre, at andre Guds Born lader fig dette Herrens Verd faa 
alvorligen være angelægen, endoch till derig egen fade, og de dog flet 
intet givre Der till? Bisfelig, visielig vill all Kiods Dommere paa Hin 
Dag foedre едет аб af dem, Hvorledis de har anvent deris Gods og Formue, 
ja De maae vente, at De Uomvente vill anflage dem for Gud, at da de bar 
fundet hiulpet dDennem udaf derts Hedenjfe Blindhed, de dog iche bar vildet 
Det ringefte dertil contribuere. Dog jfrifver teg iche dette jom af Tvilsmaall 
om Guds Almacht og Godhed, at fordi Menniffens Hænder ere forfortede, 
Guds Haand da ochjaa at være forfortet, men allene at ofverbeviile og Бе: 
jfiemme mange Cbriftmis uchriftelige Hierter. Thi teg visieligen troer min 
Gud dertill, Hvis Vert og Gterning dette allene er, at omenbditiont alle 
Menntjfers Hierter og Hænder ere tilluchte, Hand dog fall udfinde Beye og 
Middell til Sit Mafons og ris Udbreedelfe iblant de Vantundige. Ween dend 
allene vitje Gud vill hermed lære baade mig og andre, at vi iche jfall fette 
vor Lid paa Menniffer og menniffelig Midler, men paa Gud, jom vill og 
ber hafve re for alting, og derfor effter Sin Viisdoms Raad Sine meech- 
tige Gterninger udj fterjte Sfrobeliqhed berligen pleyer at udføre, jaa hver 
fand fige: det bar Herren giort. 
D. 30. Maij Шеф 3 Wand atter ffichet ind til Preefte Fiorden for nu at 
jaae der lidt Korn og Ürterfroe til Forjog, effterjom mand feenift, da ieg 
var Der, tche Funde fomme till for Sneen, hvormed Jorden endda шей laae 
ofver betacht. Dend var endnu iche gandjfe borte, dog jaaede de hvor afbart 
var, lidt af bemelte Korn og Urterfrøe. D. 3. Junij fom de hiem igien og 
forte med fig 2 Reensdyr од 1 Sarre, jom de her hafde ffubt. | 
m 
0 
= 
5 
© 
0 
< 
5 
= 
0 
© 
5 
CS 
0 
45 
