1724, №3. Okt 2, Nov. 149 
Vraget laae, førend vore udffichede Solch der anfomme, og var jom melt, 
Sfibs Vraget igien Derfra bortdrefven, dog befantis endnu endeel tienlige 
Tauverd tillige med et Skibs-Ancer liggende under Bandet, builchet de endeel 
forte i dend ftore Baad Nord till Colonien Nepisene, og Mejten med Anckeret 
5 Did Diem. Det 2 Ancker var effter de Wildis Beretning borttagen af et 
Hollandife Sfib, ош 1 Sommer laae der paa Handlingen. Af Handell, jaa- 
fon Spech, Reenjfind og efftind etc. har och de udffichede Fold faaet 
noget lidet, og vell meere været at befomme, hvis ide Rummet tilforne hafde 
været betaget af Det ofvenmelte biergede Tauverd. 
Dend forlangede Correspondentzce imellum begge Colonierne om Vin- 
teren befindis ide vill blifve muelig, formedelit det forhen ommelte en Steds 
flemme og ureene Land og ош Vinteren [er] med 918 belagt, huorfore under Veigs 
(paa en Bar Dagers Neyfe) ochjaa ingen Fold eller Suufe ere at treffe. 
D. 17. Octbr., effterfom т Disie Dage af de imellum farende Grenfænder 
blefv fornummet, at de ved Pissubbigme (omtrent 6 Weiile Norden for Colo- 
nien) tilholdende Wilde hafde nylig fanget Hvale, bvorfore och nogle af vore 
Naboer reyfte der hen til Giefte Bud, da foer од Bernhard med 2? Chaluper 
Gold did Nord, tagende med fig nogle Hval Lenber, т Lande, at blifve der 
nogle Dage, for at forjoge, om ide ochjaa de, formebdelft de Wildis Hielp og 
Underviisning, Funde fomme i fer med Hvalen og dræbe hannem effter de 
Wildis Maneer. 
Dend Snee, jom falt D. 28. og 29. passato, gid ftray der effter bort 
med Regn og Sonden Wind, jaa at fra den Dato og шой nu, jom er 
0. 23. Octbr., bar været et meget got Beir, Dog variabel med Regn og Soel- 
jfin, men пи begynder Vinteren for ret Alvorre at imbitille fig. 
D. 25. fom Bogholder Bernhard og medfarende Fold til Pissubbigme, 
tilbage igien og bar der intet fundet udrette effter Sorjatt og Forlangende, 
formebelft at Veirliget imidlertid Har været jaa flemt og ujtadigt, at de ide 
har fundet drifte jig ud paa Søen efiter Hvalen. Ide heller Funde de Гот: 
maae nogen af de Wilde at folge fig ud, Hvorfore de med uforrettet Sag 
motte vende Hiem igien. | 
D. 2. Novembr: var teg benne hos vore Nabver her paa Øen boende, 
og repeterte dend jedvanlig Underviisning med de tilftede værende. Cffter- 
jom min Bejog ffier ftelden till dem (hvorimod teg Dog jnart hver Dag bar 
deris Beløg), ba udvijer de nogenledis Agtpaagifvelje ved Læsningen, Hvilchen 
ieg ellers, ved offtere Bejog, har Disverre! fornummet at være alt for fold- 
finbig. I det ene Huus var en gammell Mand, jom Гаае dødelig fing, hoilchen 
ieg jogte i mueligite Maader at føre till fin nærværende Dods og det ИИ: 
ftundende œvige Lifves Betradtning. Han Ived fig vell forlyde, at hand gierne 
jaae, hand endnu lengere motte lefve, men ffulde band nu endelig døe, jom 
hand vell ое Dog engang motte jfte, var band och fornøyet, jaa troftet hand 
fig dog dermed, at hand hafver hørt af mig, at Guds Søn ffall opveche hannem 
igien og gifvet hannem et andet од bedre Lifv end dette. Фуше och, om 
hand der ffulle jee og finde fin Kone og 2 Børn, jom forhen ere døde. Gud 
45 fore Dog Disje arme vanvittige Mennilfer paa rette Bey, jaa Naadens og 
1 
> 
- 
Qu 
do 
© 
г 
[SL 
© 
> 
3 
ot 
4 
> 
