156 1724, 10.—28. Decbr. 
ham, at iche teq, men de felfvo er Э(айав der till, т det de тебе ffrtteligere vill 
gifve Agt paa min Underviisning og lefve der effter, berfore er Gud meget 
vred paa Dem og Itraffer Dem med jaa ont Beir etc. De andre bifaldt min 
Tale og jagde, at jomme af dem ere galne, i det de iche vill gifve Acht paa 
min Tale, men fig, jagde de at troe, hvad ieg figer dem. eg ffuldbe derfor 
paafalde Gud om got Veir og at de motte faae noget till Nering vg Lifvs 
Ophold. Jeg jvarede dem, at ville de hafve noget Got af Gud, da maae de 
och jelfv alvorlig elffe og paafalde Gud der ош, ellers faae de intet af Gud. 
Mand jeer af ofvenmelte, at Disje Hedninger eve Disverre inbtagne af фаппие 
Snobildninger, fon Hedningerne т fordum Tid, hvilche och paa de Lider gafve 
de Chriftne og deris Gudstienijte Sfylden till all dend Ulyche og Ulemye 
font еде. 
Fra ме begafv teg mig ИЦ det 3% og Ade Bartte, Jom boer 08 nermilt, 
af hoilche teg fant ingen hiemme uden Qvimberne од Børnene, thi alle Manp- 
folchene vare farne ud paa Søen effter Neringen. De tilftede værende lælte 
ieg for og gich Diem. | 
D. 28. foer teg atter Hen till ofvenmelte og blefv om Natten i de Hunde, 
hvorfra en ftor Deel af Folchene, da ieg jeenijt var der, vare udfarne. Denne 
Gang vare de och alle т Almindelighed meget ffichelige, de jyntis Ligejom at 
være rørt af Dend feentiite Foreftillelfe, betreffende det onde Beir og ellers 
Mangell paa Nering for dem, hvor til teq ofverbeviijte dem, deris egen Miod- 
villighed og Ugudelighed var Narjag; hvilchet jaa meget Dismeere foraarjagede 
en alvorlig Cfitertanche Hos dem, der ieg paa deris Sporsmaall, hvor af det 
monne fomme jig, at der paa langjommelig Sid iche har været nogen Torft 
at faae her under Landet, Jom dog udi deris Barndomstid, 10] Lodde Tiden 
var jaa mangfoldig, at dend løb ter op т Fieren og til Landet, jaa de paa 
de Tider bafde riigelig Mæring af alle Slag, дао dem forrige Gienfvar og 
Resolutie. Og at de nu meere end ordinarie var rørt og beveget af min 
Underviisning, er at ад af deris Forjporjell, om de her effter ffulle fafte og 
entholbe fig fra jerdelis Spiife, og Arbeide, fom de effter deris giechelig Super- 
stitioner jedvanlig pleyer at givre, naar enten deris Slechtninge eller andre 
i Huufet og Naboeftabet ere døde (fom och Dos ме nylig var passerit) paa 
Det Dem iche nogen BWanlyche т deris Nering eller Sygdom ffulle tiljlais, 
fom 06118 Angekut eller Ktonftige har indbildt dem. Og der teg gaf dem til 
Gienjvar, at de frit maae ade af alt, hvad be hafver, og udrette т Huujet 
hvad Arbeyde, jom giøris fornøden, og ichun holde fig til Gud, jaa ffulde 
dem intet ont vederfaris etc. jagde de, at de vill effterlefve min Unbervus- 
ning og iche ад, hvad hine Angekut од Løgnere her effter ville mobilde 
dem. 
Till denne Lio har BWinteren iche været jaa meget ftreng af Kuld og 
то, jom af Storm og ujtadig Veir med Snefoch, jnart hver Dag, for 
uden en 8" Dage for Зие[ og udj Sueledagene, da meget jmucht Beir har 
været. 
Hermed løber nu det gamle War til Ende; den Allerhoyfte være lofvet 
for Sundhed og Helbreed раа alle Siider, jaa vel jom all anden faderlig 
en 
> 
— 
Or 
© 
25 
© 
0 
5 
© 
> 
0 
> 
5 
0 
