176 1725, 5.—8. December. 
Gaajon vi for fort fiben havde ffiffed nogle af vore Folk et Styffe Vej3 
ind ubt Baals-Revier, for at opholde fig der hos Grønlænderne, og gaae paa 
Sfytterie, tilfloges dem den Malheur, at deres Baad af ftormende Væjr blev 
jlagen т Мет, jaa de iffe Funde fomme Diem, hoorfore de ffiffede tvende 
Oronlænder fra fig til Colonien, for at lade 08 det vide, at vi finde hente 
dem. £oeb berfore den 5. December een Chaloups Folf fare derhen, og jeg 
fuldte med, for ved jamme Leilighed at unbervije de derinde boende Gron- 
loender. For paafommende @neefog og contrarie Vind fom vi iffe længere 
end een УИ omtrent, til nogle Gronlender, og forblev der om Natten. 
wolfene i Hufet tog vel imod mig, og loed fig gierne undervije af GUDS 
Ord. Om Morgenen тейебе vi derfra igien, og fom til Grønlænderne, hvor 
vore olf logerede. Cfter at jeg havde umderviift dem noget om GUD, fort. 
_ аще jeg Neifen længere ind i Fiorden, од fom om Aftenen til et Gron- 
feender-Huus, hvor der var en temmelig Borjamling af olf. Disje vare vel 
iffe blevne bejøgt af mig i deres Hufe fiden Aaret 1723, da jeg om Vinteren 
ogjaa var Der inde Hos dem; Dog, fom de med flere Jædvanlig forjt om бот: 
aaret plejede at forjamle fig т det jaa falden Nepiset-Sund, paa Nognftife- 
eller Steenbider-Sangjt, hvor jomhelft man da jœvnligit paa de Lider beivgte 
dem, vidfte De endnu noget af forige Undervtisning at erindre fig. 
Den 8. dito, Da jeg тейере Derfra igien, og vilde begivet mig ben over 
til en Øe, lige tvært over beliggende, hvor одаа boede Golf, begyndte det 
ftærf at blæje, at vi iffe finde fomme did, og Som Vinden [96 jydligere, 
funde bi Ш, uden Livs-Fare, vende om igien til Sujet vi fom fra, jaajom 
Binden og Strømmen tillige foraarjagede en jfreffeliq Søe og ftore Bolger, 
jom fyldte Chaloupen for 08, jom ellers var fuld af Зо enddog jtreebeve 
vi med ftor Mod ind under Landet, hvor vi bag nogle jmaa Ver fif Lye for 
Væjret og Vinden, og lagde der til Land. Aftenen ftundede til, men at blive 
der den lange Nat i jaa flemt Væjr og Snee-Slud, vilde falde 08 alt for 
haardt, hvorfore jeg resolverede, med et par af mine бо at gaae over Land 
til nærmelte Vildmands-Huus, hvorhen dog var mere end en ИИ at даае, 
og Det i dyb Snee, over Vierge og Dale; iffe Dismindre begav vi 08 paa 
Vejen, men befandt det flemmer end vi havde vented, thi foruden at Sneen 
var dyb, og Vinden med Snee og Slud ftod 03 lige т Anfigtet, jaa var det 
ogjaa farligt, i den morfe Nat at fomme ubeffadt derfra paa Liv og Lemmer, 
naar vi |fulde ned for nogen Klippe, jom allefteds var overjvullen med 13, 
thi vi maatte glide 08 ned af Klippen, uden at funde jee eller vide, hvor vi 
fom hen; men GUd var 08 dog faa god, at ingen af 08 fit Sfade, Шоп 
een af mine Зо af Mode og Mattighed havde nær bleven liggende paa 
Vejen, og crepered, hvilfen jeg dog fif vedergvæged med lidt Breendevtin og 
et Styffe Brød, jom jeg havde taget med mig, at vedergvæge mig paa. Kor-. 
telig, vi ftræbede 03 endelig med ftor Moye og Farlighed hen til Bildmands- 
Hufet, vi ftundede til, langt ud раа Natten. Grønlænderne forundrede fig 
over vores mojjommelige og farlige Gang, ftod op, og giorde Sujet vel varmt, 
at vi funde vedergvæge 08 igien, og tørre vore Rieder. Mod Meorgenen 
— 
0: 
= 
5. 
cw) 
0 
© 
by 
