180 1726, 13. Januar—7. Februar. 
wrygt, efterfom de iffe fom tilbage раа den Tid vi havde vented dem, bvor- 
fore han med Poek (jom og havde ladet fin Kone reife med Nord efter), vei- 
jede derhen, for at fornemme, hvorledes tilftod, og om be vare endda Dos 
Grønlænderne. Men der de af Grønlænderne der paa Staedet fif at høre, at 
de Dagen tilforne vare тейе derfra, fom de tilbage igten om Aftenen, med 
Graad og Klage, og bedrøvelige Tidender, jom giorde 08 alle tillige med dem 
jelv bange og bedrøvede. 
Den 17de tilig om Morgenen blev en Chaloupe ud-commandered, at 
joge efter Dem, 1 Det Haab, at finde dem enten døde eller levende. Gd 
føjede det og jaa vel, at deres Vej faldt lige frem ved Øen, hvor de Stafle 
vare, og udt tvende Dage og Netter i ftor Banghed og Livs-Fare havde lidt 
meget ondt. De toge Dem {tive og forfrogne, ja nejten fordærvede, i Cha- 
loupen med fig, og førdte dem Diem til Colonien. Men den arme Gron- 
(ænder, Hvis Kone og Daatter var drufnede, der han fif at høre den Ulyffe, 
jfiffede han fig meget utaalmodig, med Hylen, Graad og Klagen, og vilde 
iffe lade fig troîte. Det bælte var, at Poeks Rone, jom var med i Faren, 
funde berette, at de havde nof giort Deres wberfte Fliid med at ville 
biærged dent. 
Den 18de, der Naboerne paa Øen fif at høre den Ulyffe jom var pas- 
sered, fomme De, at græde med den Sørgende, hvor iblant og var hang 
Softer. Den jamme gtorde fin Fliid, at trøfte fin Broder, og foreftillede 
баш, at og andre Пете har maatt druffet den jamme Sfaal, og maatte dog 
give fig tilfreds; ban |fulde derfor givre ligelaa, og betenfe, at vi dog alle- 
fammen omfider engang maatte dpe etc. Men jom ban var jaa Dojligen Бе: 
Droved, bad Hun Баш, at ban vilde fomme derhen til dem, Hvilfet han da 
Dgjaa giorde. 
ora ben 23. til den 25de var jeg hen over т Koek-Derne, og lejte for 
Grønlænderne Der Jammejteds. 
Den 28de maatte vor Meiter eller Chirurgus fette to Teer af paa een 
af nejt-ommeldte erjoner, jou havde været т Fare, for at conservere hang 
Liv og andre Lemmer; thi begge Teer vare blevne full-jorte af Froft. De 
andre af Folfene, jom havde været med, vare офаа meget ilde farne, og for- 
Deervede baade pan Hænder од Fødder, men havde dog Haab, at bebolde 
Deres Lemmer ubejfadde. 
Den 7. Februarii reijede jeg tillige med min Collega ben til nogle Grou- 
lænder, fon boede halvanden Mile Øften fore, Hvilfe vi endda i denne Vinter 
iffe havde belogt. De jamme vare meget fornøjed over vores Tilfomft, og 
jagde, at de længe havde vented 08, og forlangede, at vi одаа ville undervije 
Dem noget om GUD. Der boede ogjaa nogle Grønlænder Øften for 018е, 
hvilfen vi den anden Morgen derefter ligeledes vilde have bejogt, men funde 
iffe fomme derhen, thi en ftor Hob Bis var dreven udaf Baals-Revier, og 
havde lagd fig der imellem Werne, Hvorfore vi med |tor Moje maatte arbeide 
03 Der igiennem, for at fomme Derfra hiem igien. - Underviifte dog med 
Jamme Leilighed Nabverne paa Øen. Og fon udi et af Hujene, da jeg jeneit 
var Der, og [ее for bem, nogle Fremmede vare anfomme, jom Ще havde 
ni 
(=) 
- 
5 
© 
PA 
© 
0 
oo 
5 
He 
0 
re 
5 
