15 
2 
© 
25 
30 
35 
40 
45 
1726, 7. Februar—18. Marts. 181 
hørt noget om GUD, bad jeg to Drenge, jom var een Mands Sønner, og 
længe havde boed paa Den Hos 08, og vidjte temmelig at givre rede for hvad 
de havde hørt af 08, at de ville lære de andre fremmede Gronlenders Born, 
hvad de jelv vidtte, jaa ffulle jeg give dem en Foræring derfore, naar jeg en 
anden gang fom til bent igten, од fornam, at de Fremmede havde l(ærdt noget 
hos dem. Dette havde de mu gtordt, jaa bemeldte Fremmede ogjaa пи havde 
lærdt noget lidt. 
Den 13. og 14de rveijede Hr. Albert Top ben over til Koek-Øerne, for 
atter at læje for dem, og havde paa dereg Andagt од Sfiftelighed ej heller 
Denne gang at flage. 
Den 150е veijede Kivbmanden ind udi Baals-Revier, for at handle lidt 
med De Der inde boende Gronlander. 
Den 19de maatte Mefteren atter hugge en Taae af forommeldte Berjon, 
men De andre vare nu nejten restituerede, og fommen til deres Hel 
bred igien. 
Den 27de fom KRiobimanden igien udaf Baals-Revier, og havde nælten 
været rundt omfring 008 dem alle. Han førdte Diem med fig en |tor Deel 
hobftife, jom ved Disje Tider fanges Der Jammefteds. 
Den 285е [060 jeg min Søn gaae ben til Nabverne paa Wen, for at 
repetere med deres Ungdom den jedvanlige Underviisning. Jeg havde og 
vel Jat mig fore, at vilde reift Nord efter til Grønlænderne, men maatte for 
sten, Jom t næjft-afvigte Dage havde lagd fig uden for og imellem Verne, 
Denne gang overgive mit For)æt. 
Samme Dag fom den Gronlender-Dreng, Jon jeg forige Vinter forit 
havde taget til mig, og tænfte at beholde, men den Lid tffe havde 39 at 
Er hos 08, пи atter til mig igien, og begiærede, at ban maatte blive hos 
; Og jon ban jaa jelv-villig forlangede det, tog jeg hannem an igien paa 
о hvad der var ved ham at udrette. 
Den 6. Martii foer jeg atter hen over til Grønlænderne udi Koek-Werne, 
pan Embedet3 vegne, og efter at jeg havde underviilt dem alle, fom ет 
igien Den 7. dito om Aftenen. 
Den 8de blev tvende Gronlender af Naboerne borte til Goes, udi et 
meget ешё og jtormende Зе. Tvende andre vare ogjaa jamme Lid udt 
tor Livs Fare, og maatte holde ud om Natten paa Søen, og imidlertid mi- 
jtede deres Yarer, jaavel Jon deres finaae Baader ilde tilreedt af Wis-Sfot- 
Jerne, font de Dreve iblant, men fom dog den anden Dag filde om Aftenen 
til Lands; thi Binden fatte dem til Landet, ellers maatte de ogjaa havde 
omfommet, og bleven borte. Der digte jtden fomme til 08, og fortaldte 0$ 
den jtore Farlighed de havde været udi, jpurdte jeg Dem, om be iffe da tænfte 
раа GUD, og bad ham hielpe fig? De jvarede, de tænfte nof paa GUD, og 
paafaldte ham ош Hielp, og nu funde de jee, at han var mægtig og фот, 
efterfom ban frelfede dem fra jaa pjeniynlig en Fare. Jeg formanede dem, 
at de ffulle taffe GUD. derfore, og herefter elffe og forlade fig paa hannem. 
Den 18de reijede Bogholderens Assistent med den ftore Baad Sønder. 
efter, for at handle, jaajom det tegnede fig til et godt Foraars-Beajr 
