1 
> 
1 
OL 
2 
> 
3 
© 
IN 
> 
45 
1728, 18.—27. Januar. 205 
Andagt annammede, од aflagde jelv deres Cbriftelige Beftendelfe for vores 
fille Sorfamling, og fornøjelig |varede til alle de Chriftelige Lærdoms Spors- 
maal, jom dem blev forelagd. Ham blev given det Navi Christian, og hende 
Christina. Jeg havde vel tilforne invitered Naboverne til at være overværendes 
bed benne Forretning, т &orhaabning, det maatte give Dent nogen Impression, 
men jom Bæjrliget var еп, fom ingen uden nogle imaa Drenge. 
Den forhen ommeldte Berjon af vore Folk, fon havde fatted Inclination 
for den Grønlænder-Pige, faldt 1 disje Dage udi ftor Melancholie og Urve- 
lighed over hans forhen ugudelig førdte Levnet, jaa Dan var geraaden udi 
Samvittigheds Banghed од Bedrøvelje.  Lildmands-Bigen, font over jaadan 
hans ujedvanlig Anftilleffe og Haterie blev forferded, begiærdte, at maatte 
faae orlov at даае hiem til fine Folk, hvilfet jeg og tilftedde hende. Det 
bange og bedrøvede Mennelfe var en Tidlang beftedde i denne Clændighed, 
blev dog omfiver ved ©1058 Ord og hans Naade trøfted, og, GUd jfee Lov! 
nogenledes bragt til теНе igien. 
Den 27de gif jeg hen til Maboerne paa vor De, og lælte for dem, hvor 
Da Den forommeldte gamle Sfalf, jom til Kiøbmanden havde jagt, at min 
Underviisning var dem fiedjommelig, fom пи, од undffyldte fig, og jagde, at 
Det var iffun talt af Lyltighed, jeg |fulde iffe være vred paa ham derfore. 
deg ftraffede baade ham og de andre, og bebreidede dem, Hvorledes de udi 
min Noerverelfe vel anjtillede fig, jont de troede og elffede GUD, men i min 
draværelle forholdede fig anderledes. De lagde alle ney dertil, og paaftod, 
.at de uden Sfrømt troede og frygtede GUD. 
worrige Dag blev een af Bildmands-DOrengene, fon var til Huus Dos 03, 
5 Dg var faren hen over at bejoge fine Venner udi Koek-Derne, der Jammefteds 
om Matten. Bed Tilbagefomften fortalte han 08 en |ynderfig Passage, 
nemlig: Cen Mands Qvinde fra vores Ve, jom gav fig ud for at være en 
pis Qvinde, var og der, og med fin Ronit curerede en Yerlon jom havde 
ondt i fin Foed, og finde tffe gaae, pan denne Maade: Hun jatte fig ned, 
mumlede og bexede over hans Been, og juede derpaa jaa længe, indtil hun 
ПЕ Hull derpaa, og uddrog af Beenet nogle Styffer Sfind Jon Larmer, og 
fom dog intet Blod eller Materie ud, men Foden var ftrax heel igien jom 
tilforne, at man Funde intet fee paa den. Dette, jagde han, forholdt fig jaa 
т Sandhed; thi baade han og andre flere jane derpaa. Saadan Cuur, jagde 
de, deres Angekuter og Vie ofte forrette. 
Baa en anden Tiid trœffede bemeldte Here-Qvindes Wand een af vore 
Grønlænder ude paa Søen, og bad ham fige til mig, at jeg vilde være hannem 
behielpelig imod tvende Heren-Meftere, jom havde ffudt Vile т hans Stel, der 
de herede, hvorover han frygtede, at han jnart maatte døe. Hermed gaaer jaa- 
ledes til, fon de fige, at Here-Mefteren fidder т Niorfet og Hexer, og maner 
Den Fraværende Siel til fig, jom han vil giere ondt, jom og ffal fomme til 
ftæbe, og tydelig Fiendes af andre paa jin Tale; hvor da Here-Melteren jfyder 
efter ham med fin Lœntie, rammer han da Sielen, font de fige, da ffal ban 
iffe fide trives Derefter, men maa døe inden en fort Lid. Saadanne flemme 
og Daarlige Snobildninger ere de arme бо meget indtagne af, hvortil de 
