274 1733, 8. November—1. December. 
Huus hos nogle andre, jom boede omtrent 3 Mile Gonden fore), vare og 
næften bort Døde, og jaaledes ogjaa førdte dem Ulyffen paa Halfen, jom de 
fomme til. 
Den He fom min Søn hiem fra Koek-Derne, og funde iffe noffom Тот: 
tælle den elændige Tilftand der var; thi trende Hufe vare næften ud døde, 
og laae der mange døde Яторре, fmaa og ftore, ude paa Warfen, jaajom den 
ene har tffe fundet begrave den anden. Allermeft var nf at høre, hvorledes 
de u-afladelig bad GUd om Hielp, og flagede: Hvorfore GUd dog Ше vilde 
bønhøre dem, da de Dog havde hørdt af mig, at naar de т Noden troeligen 
paafaldte GUD, jaa vilde han Hielpe dem. Hvorpaa min Søn gav dem til 
Gienjoar: At efterdi det iffe var Glds Willie, at hielpe dem igien til deres 
Helbred т dette Liv, jaa Ве de iffun bede GUd om fin Naade, og at han 
for fin Sons Chrifti М) vilde give dem det evige Liv; hvilfet, han jagde, 
De og giorde, og т Tillid pan GUds Søn, ventede det evige Liv. 
Den 15de, Søndag, holdt Preedifen. 
Den 16de [ved jeg min Søn reife ind til Baals-Revier, for paa mine 
vegne at undervije de der boende Gronlender. 
Den 180е foer Kiøbmanden ud til Navn-Derne од Koek-Derne, hvor 
Grønlænderne vare ud døde, for at jammen janfe det Spef og andet mere, 
jom de havde efterladt fig, og ingen af de Igien-levende vilde befatte fig med. 
Den 22de fom min Søn hiem щеки fra Grønlænderne; der inde т Fior- 
den vare de endnu alle friffe. 
Kom og Kiobmanden bien uden fra Øerne, og berettede, Tiljtanden var 
der endnu jom tilforne meget flet, og at der daglig Dede af Dem, jom vare 
anftufne. 
Den 23de fom een fra nœrmelte Huus Феи for 08, og Надейв beret- 
tede, at Sygdommen var og tendt Hos dem; thi forige Dag Døde een af dem, 
og atter en anden var bleven jyg. At de toge ind til fig den Wand fom fom 
fra 03, var Aarjag til deres Ulyffe; thi de Stafle tilhobe meente, at naar de 
Jyntes at være farjfe de fom til dem, havde det ingen Fare, men til deres 
Sfade befandt de, at de havde giordt Daarlig, i Det de tffe efterlevede min 
Advarjel, iffe at tage nogen ind til lig af De Syge-Hufe. 
Den 25de foer jeg hen til neft-ovenmeldte Syge-Huus, hvor da en Mand 
med een af fine Sønner nyligen var død, de andre vare vel endnu farjfe, 
men jorgede jvarlig, og befrygtede, at det Jamme vilde даае dem over. De 
havde fat jiq fore, at ville flotte Derfra, hvilfet jeg dog fraraadde Dem, fore- 
ftillende dem, at hvor de fløttede hen, maatte de dog Dee, Derjom GUd vilde; 
de |fulle derfor blive, og bede Gud ош fin Naade, og at han, for fin Søns 
Уи Chriftt fyld, efter Døden, vilde give dem den evige Salighed. Cfter at 
jeg havde trøjted og underviijt dem, veijede jeg hiem igien. 
Den 29de, Søndag, holdt Brædifen. Communicerede jeg feld med min 
Huftru og Born, dejligejte Ripbmanden. 
$ denne Maaned var en extraordinaire ffarp Rule. 
Den 1. December reifede jeg ud til Grønlænderne udi Koek-Øerne og 
paa den gamle Colonies De. Tilftanden udi Koek-Derne var ganpdjfe mise- 
< 
= 
0 
г> 
0 
25 
© 
0 
40 
