278 1733, 24.— 31. December. 
Den 24de afgif ved Døden nejt-ovenmeldte Dreng og ще. De tvende 
mindfte, nemlig den lille Bige, fom fom jyg til 08, og hendes lille Broder, 
havde man Haab om, ffulle ftride over, efterjom Bofferne vare allereede faldne 
paa dem. 
Den 25de, forjte Sule-Dag, holdt Brædifen. 
Den 26de, anden Qule-Dag, ligejaa. 
Den 2Zide, tredie Jule-Dag, læft for 08 af Voftillen. 
Den 28de foer Kiobmanden ud til Koek-Werne, at afhente det Spef og 
andet mere, jom de afdøde Gronlender havde efterladt fig. Jeg [ved min Son 
тейе med, for at Но og undervije de endnu Igien-levende. 
Man fif og t diffe Dage Tidender inde fra Fiorden, at det Huns, hvor 
den jyge Qvinde, fra Nabverne ved Colonien, var indfommen, havde alt an- 
jtuffet nogle derinde, og begyndte at døe. De øvrige vare flotted længere ind 
i &Florden, hvor de, digværre! giorde dem beelagtig t Ulyffen med fig. 
Den 31de fom Kiøbmanden og min Søn hiem igien fra Koek-Verne, 
jom пи var gandjfe øde for Golf; thi en par Familier, jom endnu vare т Live, 
vare flotte over til ben gamle Colonies De, од havde jadt fig med deres Tel- 
ter paa en Plads for dent jelv. Af dijje vare trende, nemlig een Dreng, og 
tvende Qovindes-Berjoner, af Pofferne igien blevne restituerede; var jaa el 
(ers ingen flere af 40 Familier, jom boede i Koek-Derne, overblevne. 
Hidindtil havde det med de paa den gamle Colonies Øe bvende været 
vel, men fiden en Dreng der af Hufet var faren hen over til Koek-Øerne, til 
nogle af fine Slægtninge, at beføge dem, og var igien fommen 1949 tilbage, 
Døde Han ftrax Derefter. Foruden hannem vare og trende andre der i Sujet 
bort døde. Saa det, disværre! var og ude med dem. 
Dijje Menneffers jtore Sifferhed og ubejfrivelige Koldfindighed 1 denne 
Deres jtore Mod og Clændighed, var højligen at forundre fig over; tht end- 
|fiont de jane Ulyffen og Fordervelfen for Øjne, jaa bverten toge de fig jelv 
tilborligen т agt, for iffe at blive bejmitted af andre (enbifiont jeg noffom 
[ved dem advare derfore, og af all Œvne jogte at hindre og afvende denne Dem 
overhengende Ulyffe), Ш heller bejorgede og beflagede de deres Venners og 
Paarorendes раде Bortryffelfe, jaaledes jom de ellers jedvanligit plejede, langt 
mindre betanfte den Fare de ftod udi, og deres egen foreftaaende Clændighed, 
men тесте, Det havde ingen Fare med dem, førend i det aller-yderite Aande- 
Dreet. 
Men jaa meget foles-Iofe de jelv vare i Denne dere Clendighed, jaa 
meget mere Mepdlivenhed, Bekymring og Sindets Forityrrelje fandtes der Dos 
mig, t det min ffrobelige Fornuft И funde udfinde, Hvorfore jaadant veder- 
fores dennem. At jaadant ffeede ongefer, og af en Heendelje, var Ш Chriftelig 
at tænfe; tht ev, efter Freljerens Ord, iffe en Spurre glemt for GUd, hvor 
meget mindre et Menneffe, end fige faa mange Menneffer. At GUd har villet 
Itraffe og hiemjøge dem, fordi de iffe retteligen havde taget fig hans Ord og 
filbudne Naade til Hierte, пи udi 12 Mar jeg havde været hos dem, og Dem 
om GUD underviift, fyntes jeg være GUd3 ftore Langmodiqhed og Varmbier- 
tighed ugemes, helft 008 dem en ftørre naturlig Vanvittighed, Dumbed og 
en 
10 
— 
5 
30 
Le 
5 
