Rand lenge 
udftaa Hun: 
get. 
Gronlœn - 
dernes Con- 
fecturen, 
Hvorledes 
de faae SI. 
Tage nof til 
Taffe med 
pores Spite, 
men iffe 
med bor 
Dranf. 
Polygami 
herfter iffe 
meget 1: 
blant Gren: 
fænderne. 
Doinderne 
ere fiden vor 
Unfomjtblev- 
ne jaloux 
pber Deres 
Mænd, naar 
de ville ha: 
ve Med-Hu- 
ftruer. 
de fand braf jpije, jaa fand de og ugemeen hungre, naar det jfal gielde paa, 
од be have intet at fortere. Man har med Forundring feet, hvorledes de i 
fang Tid, naar Mangel af Nering er dem tilflaget, har fundet opholde fig 
af gamle Stoffer Sfind, Tang ved Stranden og jaadant meere; men Warjagen, 
hvorfor de frem for 08 fand jaa taale og udftaa Hunger, er uden Tvivl denne: 
At font De ere meget feede og fyldige бой, faa have de nof at tære paa for 
en Tid Dos dem jelf af deres overflødige Fedme, indtil den er udtæret. 
Foruden forermelte æde de og et Slags rød Tang i Stranden, dog Ш 
for Hunger Sfyld, men af Lylt, difligijte en Slags Nved af en Urt jom de falde 
Tugloronet, begge med Ihran eller Spef confectered; Sfarnet af Indvollen 
paa Унизрутене, hype Zarmer, og Ddiflige, jom alt ev dem en Delicatesse. De 
tilreede og en Slags Bande-Rage af det de ffraber af Sælhund Sfind paa Kıod 
Siden, naar de dennem bereede. Deres Mad faage de om Sommeren med Træ 
eller Lyng ude paa Warfen, men om Vinteren i deres Huuje over deres an- 
tendte Lamper udi fmaa ovale Siedle af Mebing og Raaber eller Beifjteen, 
fom de jelf forarbeide. 
Til igien at fane Id, naar den er udfluft, bruge de en Dril af et tørt 
Stoffe Fyrretræ, fon de med en Breen Dreyer og arbeider med et andet Stoffe 
Træ, af hvilfen Beveegelfe Træet antændes, og faaledes faa de Sd. Weed 
vores Spife, hvor af de i Begyndeljen intet ville prøve, tager de nu vel til 
Зайе, naar de fand faae noget deraf; allermeft Smør og Brod, jou jmager 
Dem got; men vores Drant er de iffe meget for; dog har nogle af dem, fom 
en Tid lang har opholdt fig iblant 08, lært at driffe Viin og Brendevitn got 
nof, og Ш forfmaaed det, naar det er bleven dennem tilbuden. Men Tobaf 
fordrager de ingenlunde, iffe Heller Nogen deraf. 
Cap. XII. 
Om Grønlænderne Wgteffab og Borne-Optugtelfe. 
en |fiændelig Polygamie, jom blant andre Sebninger gaar т Svang, ere 
D Grønlænderne dog И jaa jynderliq geneegen til; thi gemenligjt bar en 
Mand iffun en Kone; vel findes der nogle faae iblant, fom haver 2. 3. à 4. 
Stoner, men de famme holdes frem for andre for extraordinarie brave од Due- 
fige Mond, efterdi de fand føde jaa mange Qvinder med deres Born. Og er 
det merfeligt, at iblant Qvinberne indtil vores Anfomit var der flet ingen 
Jalousie over fligt, men de forfiigedes vel med hinanden, jfiont den forte 
Doinde agtes for den fornemfte; men efter vor Anfomit, og fiden vi af Guds 
Ord har betydet dem, at efter Sfaberens Anordning og Billie maa en Mand 
iffe Have mere end een Kone, da har man fornummet 008 Qvinderne nogen 
Forteydelfe, naar deres Mænd har villet tage fig Med-Huftruer, jaa de ofte 
ere fomne til mig og bedet jeg fligt ville hindre; ja naar jeg har left for 
— 
0 
en 
or 
© 
в | 
хо 
30 
= 
a 
= 
0 
о | 
