— 
> 
25 
30 
35 
40 
45 
375 
jamme Sted 1739. fod et Monstrum, uden Hovet, med Ише Ben, ftore Negler 
figejom Silver, Mund paa Brøftet og River paa Ryggen. 
Deres Born have de ubeffrivelig fiære, og de [maa ber Mipberne paa 
Ryggen, og det ufvøbte, under deres læder, hvor de gaaer eller fidder eller 
hvad de haver at givre; hvilfet er dem i Steden for Vugge. De giver dem at 
Die til de ere 3. à 4. og meere Aar gamle, og det ие fordi de udi den ребе 
Alder tffe fand |piije og fordøye den haarde Koft. 
Borne Optugteljen betreffende, da givre de deraf iffe meget Vejen; tht 
man jeer dem aldrig med Hug eller haarde Ord at ftraffe deves Børn, men 
fader dem have deres egen Willie. Ste Difmindre ere de dog, naar de blive 
vorne, tffe hengivne til nogen ftor Udyd og Sfalffed, jom erat forundre. De bære vel 
iffe fynberlig Respect for deres Forældre, hvad den udvortes Wrbodighed er 
angaaende, jaajom be ere iffe bedre oplærte og optugtede; men de udvtije jig 
Dog iffe modvillige i at givre hvad de figer dem; beder dog undertiden бот: 
ældrene at giøre jelf, hvad de har befalet dem. De blive altid hos Forældrene, 
jaavel Drenge fom Viger, indtil de blive gifte; derefter jorge de for fig jeff. 
Dog forlade de hinanden Ш, men бое altid i Huns tilfammen; difligifte Sø- ; 
jfene, Slegt og Svogerffab; og hvad de fanger og faar, er til felles Ophold. 
Cap. XIV. 
Hvorledes Grønlænderne dereg Døde begrave од bejorge. 
MM: nogen ved Døden afgaaer, da bliver hans Hunus-Geraad, Kar, Klæder 
og andre Ting jom Hannem tilhører, пах fajt ud paa Marken, paa 
det de iffe af den Dødes efterlatte Sager ffal vorde ureene, og dem der over 
noget ulyffeligt_tilflaaes, ja alle de jom бое i jamme Huus, maa bære dereg 
Sager ud, sc: hvad fom nyt er, men mod Aftenen tager det ind igien, faa er 
Døde-lugten deraf. Derpaa begynde de at beflage den Døde med Мот Hylen 
og Graad, jon neften varer. en heel Time, hvor de пей Slegtninger tage 
og bære ham bort од begrave Баш udi en Grav, janunenfaft af Steene; der 
under legger de ham, iført i fine befte Klæder og vel indfvøbt udi Rinsbyrs, 
eller Sælhunde Sfind, med Hælene under Hans Bag. УЕ ved deres Grav 
legge de hans Nærings Reedjfab, faajom: Baad, Buer, Biile og deflige; Fruen- 
timmeret deres Synaale, Syeringe 2с., iffe fordi at de ere i den Formeening, 
at de behøve det i det andet Liv, eller Siælens Land, fon de ere farne til, men 
for den Afifye de har dertil, og at det iffe |fal give dem Anleedning at græde, 
naar de fee noget af den Afdødes Sager, jom de have elffet; thi græde de for 
meget over den Døde, jaa troer de at Hand Пет. 
De holde fig og for ureene at være, om de røre ved noget af den Dødes 
tilhørende; jaajom og den der har baaret den Døde bort og begravet ham, 
for den Sfyld holder fig en tiidlang for ureen, og maa iffe givre vilje Ling, 
Møderne 
bære deres 
Børn paa 
%yggen. 
Børne Op- 
tugteljen 
gigre de И: 
fe meget af. 
Børnene 
blive Неве 
hos Forel: 
Drene indtil 
de blive gifs 
е. 
Den Dydes 
efterfatte 
Sager fa- 
Нез ud paa 
Matter. 
Begrabes t 
fine leder 
udi en Grav 
af Steen. 
Hans Næ: 
rings Ned- 
ffab legges 
ved hans 
Grav. 
De Sprgen: 
de holder fig 
en tidlang 
at være п: 
veene, og 
