15 
20 
25 
30 
35 
40 
45 
385 
den anden i Haanden, og flaer tilfammen en fred, løber jaa omfring frem 
og tilbage med hinanden, fiunger Viijer og haver andjfillige Motioner од Be- 
veegeljer. 
Cap. XVII. 
Gronlendernes Sprog og Tale. 
D' Sronlandife Sprog og Tungemaal haver vel ingen Affinitet од Over- 
=, censitenmelle med andre Europæife Sprog; dog ere der nogle fane Ord 
iblant, jom jynes at have en Affinitet til de Ytorjfes Sprog, jom т fordum 
Tid have boet der i Landet, efterdi jamme Ord fommer over et med det 
Norte, baade i Benævnelje og Bemerfelje, jaajom Kona en Qvindes Berfon 
(dog ftelden brugeligt iblant Grønlænderne), nerriok æder, af Norife Morrie. 
Den Urt Angelica, fom 1 Norge faldeg Qvaun, falde de ogjaa Qvaunnek. 
Det Spe-Dyr Marsvin, jom t Norge faldes Nise, falde de og nise; Arkset 
Wife; Kollek en Lampe, fom paa Norjt heeder en Rolle. Weorje falder Gron- 
lænderne Morset. Yogle faa Ord have og en Liighed med Latinife, jaajom 
Gutta, Grønlænderne Gutte eller Kutte; Ignis, Grønlænderne Ingnek. Af 
Greedjfen og Hebraijfen have de det Ord Appa, med hvilfet Ord de jmaa 
Børn nævner deres Fader rc. 
Sproget er af en vanffelig Accent og Pronunciation; tht de formerer 
Ordene mejten ex gutture og in palato. De have nelten et Sprog over det 
heele Land, uden at der i Accenten og Pronunciationen differerer noget paa 
jomme Steder, allermeft under Syd, hvor de Have endeel fremmede Ord, jom 
iffe ere brugelige under Nord? Wen Angekuterne har et jærdeles Sprog for dem 
jelf naar de bexer; thi da betiene de fig шей af Metaphorijfe Ord, ja Ord, 
jom ere af en contrarie Bemerfelfe. Qvindfolfene have og en færdeleg Pro- 
nunciation for dem jelf, idet de af Kiælenhed udi Enden af Ordet, т Steven 
for en Littera aspera bruge en littera molli, ex. gr.: am pro ap, 9: Ja. Sauing 
pro Sauik о: niv. Det Gronlandffe Sprog haver iffe de Vogitaver с, а, f, 
q. x. I jærdeleg indløber der mange dobbelte од ubefiende Consonanter, jun 
gior at jamme Ord iffe vel fand ffrives efter Grønlændernes Lunge Slag. 
Det er ellers i det øvrige gandjfe regulair og har heel naturlige og beqvemme 
Expressiones, ja der udi er jaa net og auxlig en Construction, jom man iffe 
(fulde vente 008 flige upolerede Folf. Det er meget rigt paa Ord og For: 
ftand i jomme Ting; faa mangt i Talen fand med Фа Ord iffe vel ud- 
1068 vg exprimeres, men derimod i |omme Ting er Det meget fattig, aller- 
meft i de Ting, fom ere dem fremmede og ubefiendte, og iffe fommer fore i 
beres Hantæringer. Der ere baade Monosyllaba og Polysyllaba, men aller- 
met Polysyllaba. Deres Vocabula jaavel Nomina jom Verba flecterer de 
in fine uden Articlers til Hielp, ligefom de Latiner од Græcer. Adjectivum 
jetteS altid udi efter Nomen Substantivum, шеи Pronomina Possessiva Henge 
LIV 25 
JF det Grøn: 
landife 
Sprog ere 
nogle faa 
Norte Ord. 
Sproget 
har en van: 
ffeligAccent, 
Dvinde: 
Rignnet has 
ve i Enden 
af Ordet en 
littera mol- 
lis for en 
lit. afpera. 
Gin Flecti- 
ons Maade 
fommer det 
meft over 
gens med 
det Hebræi- 
ife. 
