Stamme har et langt mindre Antal Rør, men dog er det 
større, end hos Hunnens længste Stamme, Fig. 39. Den fælles 
Udførselsgang er meget lang (12—15””), smal, temmelig 
fast, og løber over Kanalen for den Poliske Blære, — følger 
nu langs den indvyendige Rand af den venstre dorsale 
Længdemuskel, og er paa denne Vei bunden til Hudens 
Muskler med tynde muskuløse Traade. Naar den er kom- 
men op til Mundskivens ydre Rand, udvider den sig lidt, 
idet den penetrerer Huden for at aabne sig paa Rygfladen, 
lidt nedenfor Mundskivens Rand. Udførselsgangen ligger 
omgivet af et eget Mesenterium, som fæster den til den 
dorsale Kropsvæg, imedens de to buskformige Stammer 
svømme frit i Kropshulheden. 
Kjønsorganerne have en gul Farve, -- Udførselsgangen 
er noget blegere. Denne dannes af et ydre flimrende Kpi- 
thel, som egentlig er Peritonealovertrækket, indenfor hvilket 
findes et yderst tyndt Bindevæv, hvortil Muskellaget er 
fæstet; indenfor dette er et tykkere fibrillært Bindevævslag, 
til hvilket det indre, flimrende Cylinderepithel er bundet. 
Den samme histologiske Bygning gjentager sig i de rør- 
formige, kolbeformige Forlengelser, kun med: den Forskjel, 
at her er det indre Epithel ikke cilierende, men danner 
der seregne.Celler, hvori Alggene og Zoospermerne ud- 
vikle sig. 
Hvad nu Ægdannelsen betreffer, saa foregaar den 
paa den allerede kjendte Maade, at Kimen, eftersom den 
voxer, skyder Hpithellaget foran sig, saa at Ægget beklædes 
af dette, og danner den Stilk, hvorefter Ægget ligesom 
hænger i Follikelen, forend det løsner fra denne, Fig. 41. 
Zoospermerne udvikles ogsaa i lignende Celler i Epi- 
thelet. Cellerne fyldes ganske med Zoospermer, som ere 
yderst fine, korte Traade, forsynede paa Enden med en 
rund Knop. Foruden at Cellerne vare fyldte med Zoo- 
spermer, vare ogsaa tildels Rorene ganske fyldte dermed, 
og paa Spiritusexemplarene havde en stor Del tabt Halen, 
saa at kun en utallig Mængde af smaa runde, lidt lys- 
brydende Legemer vare at iagttage. 
Den for Slægten Trochostoma saa særegne Hjulform 
at Dyrets Forende kunde synes velskikket til med Lethed 
at bortrydde de Vanskeligheder, som ofte opstaa, naar det 
gjælder at bestemme til hvilken Slægt en Art skal henføres: 
men hertil maa bemerkes, at Hjulformen først fremtræder, 
naar Dyret i sin fulde Vigor strækker sig ud, hvilket kun 
finder Sted længere Tid efterat det er fanget. Naar det 
kommer op i Skraben, er det altid sammentrukket, det vil 
sige hele Mundskiven er indtrukken og skjult af Huden. 
Nu kunne Dage hengaa, uden at der viser sig synderligt 
Tegn til, at Dyret vil strække sig ud. Men naar det saa 
udstrækker Mundpartiet for at hente Føde, kommer hele 
Hjulformen tilsyne, og da kan den holde sig saaledes i 
længere Tid, kun med den Forskjel, at Hjulradierne svulme 
mere og mindre op. Meget ofte hænder det. at kun en 
ringe Del af Mundskiven kommer frem, og da er der 
animal. ‘The short stem has a much smaller number of 
tubes, though more than the longer stem in. the female, 
fig. 39. The common eferent duct is exceedingly long 
(12””—15””), narrow, and rather firm in texture; it crosses 
the canal of the vesicle of Poli, accompanying thence 
the inner margin of the left dorsal longitudinal muscle, 
and is webbed to the muscles of the integument by thin 
muscular filaments. On reaching up to the outer margin 
of the oral disk, it slightly expands, piercing the integ- 
ument, to open on the dorsal surface. a little below the 
margin of the oral disk. The eferent duct is surrounded 
by a mesentery, that webbs it to the dorsal wall of the 
body, whereas the two bushy stems float freely in the peri- 
visceral cavity. 
The generative organs are of a bright yellow colour, 
— the eferent duct being somewhat lighter, The latter 
consists of an outer vibratile epithelium, — the peritoneal 
tunic, — under which is seen an exceedingly thin layer of 
connective tissue, to which the muscular layer is attached; 
underneath the latter extends a thicker, fibrillous layer of 
connective tissue, webbed to the inner vibratile cylindric 
epithelium. The same histological structure is observed 
here in the tubular, clavate prolations, with this difference, 
however, that the inner epithelium is not ciliated. but 
furnished with special cells, in which the ova .and the 
spermatozoa develop. 
As regards the formation of the, ova, this proceeds 
in the manner already described, viz, — the germ forces 
before it, during the progress. of growth, the epithehal 
layer, with which accordingly each of the ova is invested, 
and forms the stem, from which the. egg would ‘seem to 
depend into the follicle previous to being detached, fig. 41. 
The spermatozoa deyelop in similar cells dispersed 
throughout the epithelium. These cells are completely 
filled with spermatozoa — exceedingly short, delicate fila- 
ments furnished at the extremity with a round knob, Part 
of the tubes, too, were full of spermatozoa, which in the 
spirit-specimens had lost the caudiform portion, retaining 
only a multitude of minute, globular, slightly refractive cor- 
puscles. Se 
The rotate form of the anterior portion of the 
body peculiar to the genus Trochostoma, seems a character 
well calculated to obviate the difficulties so often expe- 
rienced when determining the genus to which a particular 
species should be referred; but to this we must observe, 
that the rotate form is not apparent save when the 
animal fully expands its body, which it never does till 
some time after capture. When brought up in the 
dredge, it is invariahly contracted, the oral disk being 
drawn under and wholly concealed by the skin, Days 
will not ‘infrequently pass without the animal evineing 
the slightest inclination to stretch itself. But when, at 
length, the oral portion is protruded in search of food, the 
rotate form becomes distinctly visible, the animal keeping in 
this state for some time together, the only perceptible 
change consisting in the aspect of the radii belonging to 
