Udbredning. 
Nordkyst. 
Gronland. 
Murmanske og nord- 
Spitsbergen og Novaja- 
Langs Norges 
amerikanske Kyst. 
Semlja. 
Archaster tenuispinus, (Diben & Koren) M. Sars. 
1844. Astropecten tenwspinus, Diiben & Koren. K. Vet. 
Akad. Handl. Stockholm, 1844, pag. 251. Tab. 
VILL, fig. 20—22. 
Archaster temuspinus, M. Sars. 
ges Echinodermer, Christiania, pag. 38. 
3, fig. 5—7. 
Astropecten tenwspimus, Dujardin & Hupé. 
Nat. Zooph. Echinodermes, pag. 419. 
Archaster tenwspinus, Liitken. Vidensk. Medd. fra 
d. naturh. Forening, Kjøbenhavn 1871, pag. 240. 
Archaster tenwspinus. Moebius & Biitschli. Die 
Exp. z. Unters. d. Nordsee 1872. Bericht 1875, 
pag. 148. 
Archaster tenwspinus, Ed. Perrier.  Stellerides du 
Museum. Arch. de Zool. expér. & génér. Tom. 
V, pag. 268. 
Archaster tenwispinus, Koren & Danielssen. Nyt 
Magaz. for Naturv., Christiania, 23 B., pag. 59, 
Mad, By ie, Ge 
Archaster tenwspinus, Marenzeller. Denkschr. K. 
K. Acad. der Wissensch. 35te B., pag. 385. 
Archaster tenwispinus, Stuxberg. Ofversigt af K. 
Vet. Akad. Förhandl. 1878, No. 3, pag. 30. . 
1861. Oversigt af Nor- 
Tab. 
Hist. 
1876. 
1877. 
1878. 
1878. 
Til Diibens og Korens Beskrivelse over denne Sø- 
stjerne og til de Tillæg, som senere ere givne af M. Sars 
og Liitken, skulle vi foie Folgende. 
Paa Skivens Rygflade, henimod Midtpartiet af hver 
Arms Grunddel, sees 5 aflange Forhøininger. Hver af 
‘dem er 5”” lang og 3”” bred paa det Bredeste, afrundet 
paa den Del, der vender mod Skivens Centrum, medens 
den er ganske tilspidset mod Armen og har 1 det Hele 
taget Formen af en lang Pære. Paa disse Forhøminger 
sees Paxillerne at staa temmelig langt fra hverandre, lige- 
som man iagttager 2 uregelmæssige Rækker Aabninger, 7— 
8 i hver, igjennem hvilke temmelig lange, cylindriske 
Rør (Respirationstentakler) træde frem. 
Paa Skivens indvendige Flade sees just paa de Ste- 
der, der svare til de ovenfor beskrevne 5 Forhøminger, 5 
Kalkplader af samme Form som disse, og som ere ganske 
fastvoxede til Huden. Ved nærmere Undersøgelse sees 
disse Kalkplader at være sammensatte af smaa Kalkstyk- 
Distribution. 
Along the North coast of Norway. The Murman 
coast. The North American coast. Greenland.  Spitz- 
bergen and Nova Zembla. 
Archaster tenuispinus, (Diben & Koren). 
1844. Astropecten temuspinus, Duben & Koren. K. Vet. 
Akad. Handl. Stockholm 1844, pag. 251. PI. 
VIII, fig. 20—22. 
1861. Archaster tenwspinus, M. Sars. Oversigt af Nor- 
ges Echinodermer, Christiania, pag. 30. Tab. 3, 
fig. 5—7. 
1862. Astropecten tenwispinus, Dujardin & Hupé. Hist. 
Nat. Zooph. Echinodermes, pag. 419. 
1871. Archaster tenmispimus, Liitken. Vidensk. Medd. fra 
d. naturh. Forening, Kjøbenhavn 1871, pag. 240. 
1875. Archaster temwispinus, Moebius & Biitschli. Die 
Exp. z. Unters. d. Nordsee 1872. Bericht 
1875, pag. 148. 3 
1876. Archaster tenmispinus, Ed. Perrier. Stellerides du 
Museum. Arch. de Zool. expér. et génér. Tom. 
V, pag. 268. 
1877. Archaster temuispinus, Koren & Danielssen. Nyt 
Magaz. for Naturv. Christiania, 23 B., pag. 59, 
IP, 8, 18, 7 
1878. Archaster tenwspinus, Marenzeller. Denkschr. K. 
K. Acad. der Wissensch. 35te B. pag. 385. 
1878. Archaster tenwispinus, Stuxberg. Ofversigt af K. 
Vet. Akad. Förhandl. 1878, No. 3, pag. 30. 
We shall, here, supplement Diiben and Koren's de- 
seription of this starfish; as well as the additions, which 
have subsequently been made by M. Sars and Liitken, in 
regard to it. 
Towards the mesial portion of each ray’s origin, five 
oblong prominences are visible on the abactinal surface of 
the disk. Hach of these is 5.57” long, and 3”” broad at 
it’s broadest part. The part of the prominences facing to- 
wards the disk is rounded, whilst the other part, facing 
towards the ray is acuminate, and the whole resembles 
pretty much the shape of a long pear. On the prominen- 
ces; paxille are visible, placed considerably apart from 
each other; and also, two irregular series of apertures, 
with 7—8 apertures in each series, and through these aper- 
tures, long cylindrical tubes (respiratory tentacles) appear. 
Five calcareous plates are seen on the interior sur- 
face of the disk, just at the points corresponding with the 
above described five prominences. These have the same 
form as the latter, but they have become grown firmly 
adherent to the integument. These calcareous plates are 
