180 А. BERTELSEN. 
hvor Undernæbbets Hornklædning er hvidspættet paa Basaldelen. 
Begge Individer har jeg sendt til Zool. Museum, som ogsaa har faaet 2 
Skeletter, nemlig af Han, skudt ved Umanag °/, 1914, og af Hun, skudt 
ved Satut, 16], 1917, samt i 1907 11 Fostre. 
Kortnæbbet Lomvie yngler aarlig 1 meget betydelig Mængde i 
Umänaq Distrikt, hvor der ialt findes 8 faste Ynglepladser, nemlig ved 
84 — 93 — 114 — 121 — 123 — 124 — 128 og 161. 
Af Ynglepladserne er jeg mest tilbøjelig til at betragte de 7 som 
mere eller mindre tilfældige Kolonier, dannede af Fugle, som maaske 
ved Pladsmangel er fortrængte fra Moderfjældet (128). I alt Fald er f. Eks. 
ved 84 Antallet af ynglende Lomvier i Løbet af den sidste Snes Aar 
trods en nok saa livlig Efterstræbelse blevet mindst tifold forøget. Ved 
128 er Mængden af rugende Lomvier næppe under 500000 Par, medens 
der ved de andre Pladser yngler fra kun en Snes og til op imod en 3000 
Par. Det samlede Antal vnglende Lomvier i Отапаа Distrikt bliver da 
omkring 500000 Par. Ingen anden Art naar tilnærmelsesvis dette Tal, 
og den Kortnæbbede Lomvie er da ogsaa i de Maaneder, hvori den findes 
i Umanag Distrikt, den Fugl, som mest af alle præger Billedet, og som 
i højeste Grad bidrager til som Hovedindtryk af Distriktets Fuglever- 
den at fastslaa: Artsfattigdom, Individrigdom. For Befolkningens Øko- 
nomi er den den betydningsfuldeste af Egnens Fugle; naar Ægindsam- 
lingen er forholdsvis ringe, skyldes det ikke blot Vanskelighederne ved 
Færdselen i Fjældene, men i nok saa høj Grad den Omstændighed, at Is- 
brudet som Regel fuldstændig isolerer Ynglepladserne netop i den Tid, 
hvor Æglægningen finder Sted. 
Ved samtlige Ynglepladser træffes foruden Lomvierne tillige Hvid- 
vinget Maage og Graamaage, Ride, Tejste og Alk; desuden yngler 
Stormfugl ved et Par af Pladserne. Endelig er Ravnen en konstant 
Snylter ved de større Lomviekolonier. | 
Angaaende de enkelte Arters Fordeling i »Fuglefjeldene« skal her 
udover, hvad allerede er anført under Omtalen af Tejsten, bemærkes, 
at Grænserne 1 al Almindelighed kan sættes, som følger: Ganske lavt, 
fra Højvandsmærket og sjældent til mere end 20 Meters Højde ruger 
Tejsten, oftest lidt for sig selv i en Kløft af Fjældet; omtrent lige saa 
lavt (se Fig. 9) kan Riderederne træffes paa Fjældets Bratninger, i 
Højden gaar de sjældent over 100 Meter. Lomvien (og Alken med den) 
ruger fortrinsvis i et Bælte fra 25 til 85 Meters Højde; lavere rugende 
Fugle skyldes vist altid Overfyldning af de højere liggende Fjældhylder. 
Hvidvinget Maage og Graamaage ruger som Regel paa mere skraanende 
og derfor vegetationsrigere Partier af Fjældet i ca. 60—85 Meters Højde. 
Endelig ruger Stormfuglen som oftest højt, fra 200 og til mindst 500 
Meters Højde. 
Lomviens Ynglepladser 1 Отапаа Distrikt findes, som Kortskitsen 
