I. Indledning. Barndom. 1744—1762. 
и, de Мапа, Вуз Navne paa Grund af Fortjenester 1 flere Ret- 
T ninger bor mindes med Taknemmelighed baade ı dansk Kirke- 
historie og i dansk Kulturhistorie, hører uden Tvivl Gronlandsmissio- 
næren og Videnskabsmanden Otto Fabricius. Hans Betydning som 
Videnskabsmand overgaar ganske vist langt hans Betydning som 
Kirkemand, men ogsaa hans kirkelige Virksomhed fortjener en Rede- 
gørelse, naar man gennem Skildringer vil søge at belyse hans Liv og 
Virken. Desværre bliver det i mange Henseender kun et yderst mangel- 
fuldt Billede, man kan danne sig af hans kirkelige Gerning og teologiske 
Standpunkt saa vel som af hans ydre og indre Livsomstændigheder, 
da Kilderne til Oplysning herom flyder saare sparsomt. Selv har han 
ikke meddelt meget herom, hans kirkelige Skrifter er snart talte, en 
mere omfattende Brevveksling svnes han ikke at have staaet i (1 hvert 
Tilfælde har det været umuligt at opspore bevarede Privatbreve fra 
eller til ham), og heller ikke de andre Kilder, som skulde udfylde hans 
egne Meddelelser, er særlig righoldige. Lige op til vore Dage har den 
bedste Kilde til Oplysning om Fabricius — bortset fra nogle magre 
Notitser i J. Worm: Lexicon over . . . lærde Mænd III, 207. 926 og i 
В. Nyerup: Litteratur-Lexicon 160—161 — været en kortfattet Lev- 
nedsskildring 1 L. N. Fallesen’s »Magazin for Religionslærere« IV, Kjb. 
1796, 601—607. Denne maa bygge paa Opgivelser fra Fabricius selv, 
da den ikke blot bringer Efterretninger om Forhold, som vanskeligt 
kunde vides andetstedsfra, men ogsaa giver Meddelelser om Fabricius’s 
Sindsstemning ved forskellige Lejligheder. Den faar saaledes stor Værdi 
