248 Bsorn KORNERUP. 
1 det grønlandske vilde gjøre en allerunderdanigst Forestilling herom, 
blev det maaskee dreven igjennem, da der ogsaa vel blev den, som 
tog imod Rise Kald uagtet saadan Byrde og endda kunde leve, naar 
hand kom hertil uden Gjeld. 
Naar jeg foruden de 540 Rdr. staaende Løn og det, Directionen 
videre giver Haab om i Brevet, saavelsom Frihed til at nyde det 
samme, som andre i Kaldet accidentel kand have havt, kunde nyde 
et saadant Tillæg enten paa foreslagne Maade eller en anden, som 
den højvise Direction af Gunst for mig maatte ville udfinde, saa 
vilde jeg i Herrens Navn beslutte mig til at flytte endnu engang — 
i hvor kjed jeg end naturligviis kand være bleven af et saa ustadigt 
Liv — og taknemmeligt modtage Waysenhuus-Kaldet under det hel- 
lige Løfte at gjøre med al Iver min Gjerning som for Herren baade 
1 Hensigt til Præsteembedet og den grønlandske Mission, saaviit mine 
ringe Indsigter og Evner kunne række. 
Det maatte gunstigst tages 1 Betragtning, at Sal. Herr Krøll 
havde foruden Waysenhuusets Kald ogsaa nogen Indkomst af Slots- 
kaldet, af Inspectionen over Frieskolerne, om icke af mere, og i For- 
hold herefter et Tillæg for mig icke kunde agtes overflødig, naar jeg 
paa samme Sted som hand skulde leve i det dyre Kjøbenhavn, og 
foruden det egentlige Præsteembede i Waysenhuuset faae med de 
grønlandske Sager at gjøre, som jeg seer forud at ville, især fra Be- 
gyndelsen icke blive af de behageligste. 
Neppe tør jeg vente nogen fyldestgjørende Resolution fra de 
højgunstige Herrer Directeurer paa dette mit underdanig vovede 
Forslag, men har dog maattet skride hertil for at undgaåe Bebrej- 
delsen af mig selv i Fremtiden, og beder meget, at det icke maatte 
ansees som en Misbrug af Deres store Yndest for mig ufortjente; 
hvilken jeg i mit Hjerte virkelig erkjender, og altid skal erkjende 
med største Taknemmelighed. Herren belønne Dem! og styre for 
mig efter sit vuse og gode Raad! 
underdanigst 
Rise Præstegaaard fra 
1782 d. 31. Octobr. О. Fabricius 
Som man vil se, var Fabricius meget vel betænkt paa sin Fordel. 
Ikke desto mindre gik Waisenhusdirektionen ind paa hans Planer og 
indstillede Sagen paa den foreslaaede Maade til Kancelliet, idet man 
overfor dette stærkt betonede Vigtigheden af at faa dette Embede 
besat med en Mand, der kunde gaa den aldrende Biskop Egede til 
Haande ved de grønlandske Seminaristers Undervisning og være villig 
