254 Bsorn KORNERUP. 
nok til en Begyndelse, omend med nogen Toven, stillet sig venligt i 
Sagen om Fabricius’s Bolig!, men siden kom der flere Spørgsmaal for, 
hvor deres afvigende Synspunkter traadte klart frem. 1787, da Bor 
nenes Banden blev opdaget, stod Fabricius bestemt paa, at de paa- 
gældende skulde straffes »følelig paa Skolen med Riis«, medens Hee 
Wadum kun vilde have dem sammenkaldte og formanede, hvad han 
fik Medhold i af Direktionen”; og 1789 kom der et nyt Mellemværende — 
mellem dem. Otto Fabricius havde udgivet fem Taler ved Waisen- 
husets Stiftelsesfester, som han tilbød Stiftelsen Restoplaget af (245 
Eksemplarer) til Uddeling blandt Børnene for 20—24 Sk. Stykket, 
skønt han plejede at faa 2 Mk. for hvert. Denne Plan mødte Modstand 
hos Hee Wadum, som mente, at da det var Waisenhuspræstens Em- 
bedspligt at holde disse Taler, burde han ikke have Forfatterhonorar 
herfor, men kun sine Udlæg til Trykning, Papir o.s.v. godtgjorte. 
Han havde udregnet, at Fabricius vilde {аа en Fortjeneste paa 73 Rdl. 
Direktionen holdt dog med Fabricius og afkøbte ham hans Taler til 
24 Sk. Stykket. Særlig stred den konservative Teolog H. F. Janson, 
der 1787 var blevet Medlem af Waisenhusdirektionen, bravt for Fabri- 
cius ud fra det Synspunkt, at en Forfatter burde dog have mere for 
sit Arbejde end Trykkelønnen — »det er slet intet!«? En Maaneds Tid : 
herefter indtraf der paa Waisenhuset et mærkeligt og for Fabricius 
højst ubehageligt Tilfælde, hvor Hee Wadum muligvis havde Fingrene 
med i Spillet. Herom har Fabricius udtalt sig udførligt i en Indberet- 
ning til Waisenhusdirektionen*. En skønne Dag opdagede han, at en 
‘fremmed Mand havde indfundet sig paa Skolen og givet sig til at prøve 
Informatorernes Undervisning og eksaminere Børnene. Fabricius, der 
havde Overopsynet over Skoleundervisningen, gik ind til ham og spurgte 
ham, hvem han var. Han fik det Svar, at det var Professor SEVEL, 
og at han var der efter Kronprinsens Ordre. Han udtalte sig overlegent 
og »med fleere Udtryk, som røbede stor Myndighed«. Da Fabricius 
ikke kunde opdage den sande Hensigt med hans Komme, maatte han 
»tie stille og fulgde ham i al Anstændighed ned ad Trapperne, da han 
gik«. Men da Fabricius følte sig i høj Grad forvirret over dette og til- 
lige var bange for muligvis at have forløbet sig, ønskede han en Ud- 
talelse fra Direktionen. Prof. M. H. Sevel, som samme Aar blev Med- 
lem af den store Skolekommission, og som ogsaa blev afæsket en 
Erklæring”, indgav en flere Foliosider lang Fremstilling af Sagen®, der 
1 Jyfr. 8. 252. 
2 Breve af 16/,, 1787 fra Fabricius og af 1°/,, 1787 fra Hee Wadum. Indk. Breve 
и Wo Ak 
3 Fabricius’s Ansøgning af 5/, 1789, Hee’s Betænkning af 21/,. Indk. Br. i W. A. 
Direktionsprot. ?*/, 1789. . 
4 Dateret 22/. 1789. Indk. Br. i Wo A 
5 Brevbogen W. А. ?8/. 1789. 
6 Dateret ?/, 1789. Smstds. 
