256 Born KORNERUP. 
af Kirkens Overherredomme over Skolen og den ny stærkt skoleinter- 
esserede, men kirkeligegyldige Retning, som kom i Hojsedet efter 
1788—89, da flere konservative Støtter som Janson og Schack Rathlou 
traadte tilbage. 
Direktionen indtog et temmelig valent Standpunkt i denne Sag. 
Paa den ene Side vilde de ikke gribe ind i Fabricius's Rettigheder, paa 
den anden Side krympede de sig ved at optræde bestemt overfor en 
Mand, som Kronprinsen beskyttede, og dens Afgørelse mundede ud 
1 en ret intetsigende Erklæring?. Uden Betydning var det sikkert 
heller ikke, at Sevels Patron, Gehejmeraad Brandt, 1789 havde faaet 
Sæde 1 Waisenhusdirektionen. 
Endnu en Gang i samme Aar hører man om Fabricius’s Deltagelse 
1 Waisenhusets indre Forhold. For at raade Bod paa de stadig mere 
og mere uheldige Forhold, som udviklede sig indenfor Stiftelsens Vægge, 
og for at genoprette dets Anseelse udadtil, lod Direktionen udarbejde 
et »Udkast til en forbedret Indretning ved Skolevesenet og 
Opdragelses Anstalten i det kongl. Waisenhuus ifølge Directio- 
nens tagne Beslutning d. 9 Martii 178%, et vidtløftigt Aktstykke, om- 
fattende 47 Punkter. Dette Forslag blev sendt Fabricius til Betænk- 
ning?, skønt han paa det daværende Tidspunkt ikke længere var Stif- 
telsens Præst. Han tog sig ogsaa denne Opgave alvorligt og skrev ikke 
mindre end fem Foliosider Bemærkninger dertil, da han ikke vilde gøre 
sig det mageligt ved blot at smigre Direktionen ved overalt at give 
den sit Bifald. Et Par af hans Bemærkninger er af Interesse 1 denne 
Sammenhæng, da de kaster Strejflys over hans eget Forhold til Waisen- 
huset. Som Helhed fandt han Planen god og velegnet til at »afhjelpe 
de Mangler, som mine Embeds Aar have givet mig en sørgelig Erfaring 
at finde Sted ved denne Stiftelse«. Med Rette lægger han Fingeren paa 
det alvorligste Punkt i den hele Ordning: at enhvers Pligter var nøje 
afgrænsede, især Præstens og Inspektørens. »Det er den værste Knude 
at løse«. Forøvrigt betoner han stærkt Præstens Indflydelse overfor 
Informatorerne og i den hele Bestyrelse. Til Slut ønsker han, at Direk- 
tionen maa have Mod nok til at skære igennem alle Indvendinger og 
Fordomme, og idet han ligesom sammenfatter sine Erfaringer fra sine 
Aar ved Waisenhuset, siger han, at Handlekraft vil blive nødvendig 
»for at forebygge unødvendigt Skriverie, som vedkommende og uved- 
kommende nok vil finde paa for at trække Tingen i Langdrag, om 
icke ganske omstøde alt«. — — 
De Aar, Fabricius kom til at tilbringe som Præst ved Waisenhuset, 
blev ogsaa de frugtbareste for hans teologiske og kirkelige Forfatter- 
1 Brevbog 1%, 1789. W. A. 
2 Fabricius's Betænkning af !°/, 1789. Indk. Breve W. A. 
