258 Bsorn KORNERUP. 
kritiske Tidsskrifter. Det blev gjort til Genstand for udførlig Omtale 
og Bedømmelse i ikke mindre end tre lange Anmeldelser i det bedste 
og mest ansete Tidsskrift »Lærde Efterretninger«, som fra 1783 
blev Organet for de fremskridtsvenlige, men dog moderate Ктедзет. 
Første Gang? roses Forfatteren i høje Toner, hans stigende Fortjenester, 
hans Berømmelse som naturhistorisk Forfatter, som udbreder sig til 
Sverrig og England, hans Læsning, Flid og Nøjagtighed berømmes vidt 
og bredt; men anden Gang? er Tonen mere kølig: Forfatteren regnes 
vel endnu blandt de gode Skriftfortolkere, men man ønsker, at han 
skal være mindre vidtløftig i sin Stil og mere streng i Udvalget af de 
Steder, han behandler; og tredie Gang? gentages disse Anker i endnu 
skarpere Form, og hans Fortolkninger af en Række Steder bestrides. 
Ogsaa i Datidens andet toneangivende Tidsskrift »Kritik og Anti- 
kritik«, der var Organet for de konservative, kirkeinteresserede Kredse, 
og som paa det daværende Tidspunkt redigeredes af Fabricius’s gode 
Ven, Præsten J. W. Bentzon?, fandt den danske Bibelfreund en meget 
smigrende Omtale. Anmelderen udbredte sig om Fabricius’s grundige 
og udbredte Indsigter, fortrolige Kendskab til Kilder og Hjælpemidler, 
store Fortjenester og berømmelige Flid etc., men ogsaa han ankede 
over Skriftets Hovedfejl: dets Bredde®. — 
Ogsaa i sin Tids kirkelige Kampe skulde Fabricius blive inddraget. 
Den kgl. Confessionarius Cur. BASTHOLM, hvis liberale Anskuelser 
traadte stadig klarere frem efter Guldbergs Fald 1784, udgav 1785 et 
lille Skrift »Forsøg til en forbedret Plan i den udvortes Guds- 
tieneste«, der gav Anledning til en voldsom litterær Fejde, den saa- 
kaldte Liturgifejde, som satte saare mange Penne i Bevægelse. Da 
ogsaa Fabricius kom til at deltage i denne Strid, maa Bastholms Hoved- 
tanker kort berøres her. Bastholms Skrift, der er skrevet i hans sæd- 
vanlige klare og udmærket smukke danske Sprog, henvender sig til de 
»fornuftig-tænkende Christne« med Forslag om Reform af Gudstjene- 
sten, hvis Øjemed bestemmes dels som Menneskets Forbedring, dels 
som Guds Herliggørelse”. Gudstjenesten skal tale baade til Fornuft og 
Sanser®, og for at kunne gøre dette paa den mest hensigtsmæssige Maade 
maa den være »kort og interessant«?, »opmuntrende og afvexlende«", 
1 Om dette se F. Rønning: Rationalismens Tidsalder III, 1. Afd. 53. 159 f. 
2 Lærde Efterretn. 1782, 661—65. 
3 L. E. 1784, 112—115. 
1 L. E. 1786, 177—188. 
5 Se herom: Е. Rønning: Rationalismens Tidsalder III, 2. Afd. 98. 
6 Kritik og Antikritik 1788, 481— 89. 
7 Bastholm 2. 
В 13, 16, 
> 13, 20, 
DB Ao 
