Biskop, Dr. theol. Otto Fabricius. 261 
bog, Afskaffelsen af Exorcismen etc. — i »vore oplyste Tider«!, og han 
samstemmer ganske med Bastholm i Ønsket om, at Gudstjenesten skal 
være kort, interessant og opmuntrende?, hvorfor han blandt andet ogsaa 
varmt ønskede en forbedret Kirkesang- og Musik. Paa den anden 
Side kan han ikke skjule, at blandt Bastholms Forslag, hvoraf mange 
maa kaldes gode, findes der ogsaa en Del, som man oprigtig maa haabe 
aldrig bliver til Virkelighed*, og navnlig er han uenig med Bastholm 
i den stærke Overvægt, som det sanselige efter dennes Mening skulde 
have 1 Gudstjenesten?. 
Af Enkeltheder af særlig Interesse kan det bemærkes, at Fabricius 
afgjort forsvarer Messen, som Bastholm vilde have afskaffeté; han 
ønsker, at de direkte Spørgsmaal til Barnet ved Daaben skal bevares”; 
han er uenig med Bastholm i Forslagene til den forskellige Sammen- 
sætning af Gudstjenesten paa de forskellige Tider af Aaret — særlig 
‚ gælder dette Bastholms Plan for Langfredagsgudstjenesten, som han 
finder »allermaadeligst forfattet& —, og han bekæmper som næsten alle, 
der udtalte sig i denne Sag, med stor Skarphed Bastholms Tanke, at 
den mosaiske Forbandelse skulde oplæses af Præsten. Den er ganske 
»ufordragelig« og aldeles ukristelig?. Det er ham ufatteligt, at en Bast- 
holm har kunnet fremsætte et saadant Forslag!®.. Blandt de af Bast- 
holms Forslag, som Fabricius kan billige, træder Ønsket om det private 
Skriftemaals Afskaffelse stærkest i Forgrunden. Det har nu overlevet 
sig selv og er kun til Byrde for Præsterne uden at kunne gavne Menig- 
heden". Endelig anker Fabricius over, at Bastholm har forbigaaet en 
Del rituelle Spørgsmaal som Trolovelse, Tavleombæring, Jordefærd о. 1.12, 
 Fabricius’s Afhandling er som sagt gennemgaaende affattet i en 
meget hensynsfuld og ærbødig Tone, men nu og da kan han blive lidt 
spydig. Е. Eks. taler han et Sted!? mod den overdrevne Værdi, nogle 
tillægger Talekunsten i dens Forhold til den kristne Prædiken og siger 
i den Anledning: »Og de mange, saa ofte fordrede Gebærder, veed jeg 
dog ikke, hvad Nytte egentlig skal giøre hos en Prædikant — Han 
skal jo dog ikke være Acteur?« kommer det saa tilsidst lidt ubehageligt 
т 12—13, | | 
32. 
24. 
9 
> 26, Bib 
34 [. 
> co bo 
