264 Born KORNERUP. 
Da Bastholm mange Aar efter 1 sin Selvbiografi saa tilbage paa 
disse Stridigheder, var det ikke uden en vis Overlegenhed. Noget bittert 
skriver han: »Jeg troede ikke, at mine Landsmænd stode saa langt til- 
bage 1 Oplysning, at dette uskyldige Forslag skulde kunne giøre, saa 
megen Opsigt, og det endog blandt dem, som man kalder. lærde; men, 
jeg mærkede snart, at dette Forsøg . . . var kommen mange Aar for 
tidlige*. 
Blandt den ovrige Syndflod af Skrifter?, som blev Frugten af denne 
Fejde, vil det sikkert være tilstrækkeligt at dvæle ved ganske enkelte. 
Hvor Fabricius's Skrift behandles, sker det i Reglen med al mulig 
Ærbødighed, medens Udgiveren, Bentzon, ofte bliver slemt medtaget. 
I »Lerde Efterretninger« blev Fabricius’s Skrift gjort til Gen- 
stand for en meget indgaaende Anmeldelse. Skønt man kunde have 
ønsket, at »den brave Forfatter« havde været sit Navn bekendt, saa 
finder man dog, at dette Skrift er det eneste, som er af nogen Vigtighed. 
Som Helhed kan Anmelderen kun glæde sig over det og over den Tone, 
hvori det er skrevet, men kan dog tilsidst ikke lade være med at op- 
kaste det Spørgsmaal, om den Lidenskabsløshed, hvormed den erfarne 
gejstlige udtaler sig, virkelig er saa ægte, som den lader. »Og ikke 
sielden opstod hos os den Mistanke: en Slange ligger skiult 1 Græsset, 
især paa visse Steder, hvor vi troede at høre dens Hvislen, og ikke 
utydelig at see, hvorledes den reiste Hovedet i Veiret«?. 
Blandt Skrifter, der baade tog Fabricius og Bentzon under Be- 
handling, kan nævnes: »Undersøgelse, hvor megen eller hvor liden Ære 
en erfaren geistligs Mands Tanker ... giøre deres Forfattere«, hvori 
_ der rettes svære Beskyldninger for ukærlig Bedømmelse, Bitterheds- 
aand о. 1. mod de to Forfattere, hvorimod et andet Skrift »Et Par Ord 
til dem, som i denne Tid ivre sig saa meget over Hr. Dr. Bastholms 
Forsøg . . .« især kaster sig over Bentzon. Noget mere Opsigt vakte 
et skarpt Angrebsskrift »Tanker i Anledning af den erfarne geistlige 
Mands uforgribelige Tanker . . .« som fremtraadte under Pseudonymet 
Niels Palæmon Sommer, cand. S. S. Minist., men som i Virkeligheden 
skyldtes en Mand ved Navn Ludvig Christian Knap, som siden blev 
Viceraadmand i Kjøbenhavn”. Men Fabricius fandt ogsaa Forsvarere, 
særlig efter Sommers Angreb — saaledes i »Correspondence imellem 
Asmus, fordum Bud i Wandsbeck og hans Fetter«, som ydede Fabricius 
al mulig Anerkendelse og kaldte Sommers Fremgangsmaade at »tage 
1 G. L. Lahde: anf. Skrift V, 44. 
2 En stor Del af dem nævnes i N. M. Petersen: Bidrag til den danske Litteraturs 
Historie. V, I. 185 Ik 
3 1785, 119—140. 
5 Il №, LY, 188 
5 Th. Erslew: Forfatterlex. II, 38. 
