268 Born KORNERUP. 
Баг deres store Mangler som Lærebøger, og han kan meget vel erkende, 
at Bastholms Lærebog paa flere Punkter ег at foretrække, om han 
end mener, at den blandt andet lider af Bastholms Mangel paa prak- 
tisk Erfaring i de bestaaende Kirke- og Skoleforhold, en Erfaring, som 
han selv ofte paaberaaber sig’. Hans Hovedindvendinger er dog af 
dogmatisk Art. Særlig føler han sig utilfredsstillet ved Bastholms Frem- 
stilling af Hensigten med Kristi Komme. Han finder, at Bastholm i 
alt for ringe Grad betoner Forsoningen, som dog er den kristne Reli- 
gions »eneste Hoved- og Grundstøtte«?, og det vil være ganske ufor- 
svarligt at anvise Mennesker en anden Vej til Salighed end Troen paa 
Forsoneren?. I Forbindelse hermed bebrejder Fabricius Bastholm, at 
han gaar for let hen over Lærdomme som Syndefaldet som Forudsæt- 
ningen for Menneskeslægtens nuværende Tilstand? og Jesu overnatur- 
lige Undfangelse som Indledningen til hans Gerning som Forsoner®, 
men især er han forarget over den Maade, hvorpaa Bastholm omformer 
den kristne Tro og giver den en ganske ukendelig Dragt og Iklædningé. 
Bastholm ег ved at aabne Dørene for »Socinianernes urimelige Ме- 
ninger«, idet han ganske omdanner det nye Testamentes Krav om 
Syndserkendelse og Anger, om et skarpt Brud med Synden, om Om- 
vendelse til en ret udvortes Tilslutning til Kristus, en Erkendelse af 
hans Hensigter og Bud og en Stræben efter at opfylde disse sidstes. 
Endelig er Fabricius ikke ganske fornøjet med Bastholms Fremstilling 
af Sakramenterne? og meget utilfreds med Anbringelsen af de ti Bud 
allersidst 1 Bastholms Forslag. De er »ligesom satte paa den nederste 
Trappe for derfra ligesom at vente deres endelige Fald og Forviisning 
af Lærebogen og Christenheden«. Og ikke uden Grund bemærker han, 
at denne Tilsidesættelse af de ti Bud staar i en forunderlig Modstrid 
med Bastholms Fremhævelse af dem i Liturgiforslaget, hvorefter han 
vilde have dem oplæste hver Søndag fra Prædikestolen!" 
Bastholm lod det ikke mangle paa Svar paa Tiltale. Snart ud- 
kom »Dr. Christian Bastholms Besvarelse paa et Par Ord fra 
en erfaren geistlig Mand angaaende hans udgivne Religions- 
Bog for Ungdommen«, Kjb. 1786. Det er let at mærke paa Tonen 
i dette Skrift, at Bastholm er meget vred, og han lægger sandelig ikke 
MIRE 220. 
2 BU. 
42 f. 
22 [. 
> BS) Ik 
41. 
35. 
48—91. 55. 
60 f. 
OO 
$ 
=> 
© a I $ 
