2712 Bsorn Ковмевур. 
berg, men staar nærmest paa Balles Stade. Men forøvrigt er han ingen- 
lunde upaavirket af »Oplysningen«. I sine kirkelige Stridsskrifter viser 
han sig ikke som en ubetinget Forsvarer af det gamle, men vil nok 
gaa med til at gøre Tidsaanden visse Indrømmelser. 
Som Fabricius var konservativ i kirkelig Henseende, var han det 
ogsaa 1 politisk. Han er en ubetinget Tilhænger af den uindskrænkede 
Enevælde! og hævder bestemt, at »Regjeringen er en Helligdom, den 
vi stedse maae vogte os for at røre ved, og ganske maae overlade til 
de ophøjede Personers Bestyrelse, i hvis Hænder Gud har betroet dent. 
Fabricius’s Opfattelse af Menneskelivet former sig ud fra disse Forud- 
sætninger. Den bærer intet pietistisk Præg; han bekender selv, at han 
ikke hører til de »Suurmulere, der reent ud vil fordømme alle jordiske 
Forlystelser, end ikke Comoedier, Concerter eller Baller«?, men i Op- 
lysningens Aand træder han i Skranken for et virksomt Liv, der skaffer 
Munterhed og Tilfredshed. Paa den anden Side undgaar han ikke af 
og til at blive endog temmelig spidsborgerlig i sin Udmaling af den 
jordiske Lyksalighed®. — 
Som tidligere omtalt havde Fabricius 1785 sogt bort fra Waisen- 
huset, og siden den Gang havde de indre Forhold ved denne Stiftelse 
udviklet sig paa en saadan Maade, at han ikke kunde fole sig tilfreds- 
stillet ved sin hidtidige Virksomhed, og da tilmed — efter hans eget 
Sigende — hans Indtægter var for smaa, indgav han 4. 4. Maj 1789 
Ansøgning om at maatte komme i Betragtning ved Besættelsen af det 
første eller andet Sognekald, som maatte blive ledigt i Kjøbenhavn i 
det Tilfælde, at en kjøbenhavnsk Sognepræst skulde blive beskikket 
til Biskop 1 Christianssand. Han skriver, at han adskillige Gange tid- 
ligere havde søgt om Forflyttelse fra sit daværende Embede, endog til 
Kald paa Landet og af mindre Indkomster, ikke for at opnaa »just 
Ære og overflødige Indkomster, men kun Roelighed og bedre Lejlighed 
til med Sinds Munterhed at kunne virke i min Kreds og gavne det 
almindelige«. Han vil dog helst blive 1 Kjøbenhavn dels for stadig at 
kunne tjene den grønlandske Mission, dels for at være i Nærheden af 
de store Biblioteker, der var ham nødvendige til Udarbejdelsen af hans 
Skrifter°. 
Ansøgningen var ledsaget af de varmeste Anbefalinger ikke blot | 
1 Fem Taler 20 f. 13 i, 
> Smstds. 19. 
3 Tanker om Bastholms Liturgiforslag 53. 
4 Fem Taler 80—81 og især Bidrag I, 118. 
5 Indl. til Sjæll. Reg. 1789 Nr. 511. — Til at fremskynde Ønsket om Forflyt- 
telse bidrog ogsaa Vanskelighederne ved at faa inddrevet det Fabricius tillagte 
Løntillæg af Rise Kald. Han maatte saaledes klage til Kancelliet over Præsten 
i Rise Peder Mossin. Jvfr. Dk’s Brevbog 7/, 1787 Nr. 1390 og Indlæg hertil. 
