276 Bsorn KORNERUP. 
strøm af Følelse eller Begejstring. Dertil kom, at hans Bryst var svagt, 
saa at hans Stemme kun meget daarligt kunde slaa til overfor et saa 
mægtigt Kirkerum som Frelsers Kirke!. Samtidige taler ogsaa om hans 
Mangel paa Talegaver. Selv den yderst velvillige Jens Møller paaviser, 
hvorledes han stod langt tilbage 1 Veltalenhed for sine samtidige Em- 
bedsbrødre У. К. Hjort og Е. С. Gutfeld og siger ligefrem: »et talrigt 
Auditorium kunde han... ikke skaffe sig uden ved enkelte høitidelige 
Leiligheder«?. Man tør vel deraf slutte, at Kirkegangen i hans Tid har 
været ringe. Dette bekræftes ogsaa af en Udtalelse i et Privatbrev til 
Grundtvig fra 1822, hvor det ligefrem hedder: »Den store Kirke har 
længe staaet tom, og Ordet har lydt svagt under dens Hvelvinger«. 
Det bør dog erindres, at Fabricius selv med megen Beskedenhed ud- 
talte, at han manglede Naturgaver for Veltalenhed og kun havde sit 
»simple, men velmeente, christelige Foredrag« at byde раа“. Allerede 
1785 angreb han stærkt den Bastholmske Prædikekunst og paapegede, 
hvorledes det var umuligt at opnaa sand Opbyggelse ved blot at bringe 
alle Talekunstens Regler i Anvendelse. Højst vilde man derved »for 
nogle Øjeblik sette Tilhørerne 1 en henrykkende Forundring, men ei 
derfor give dem nogen ret Sieleføde med sig«, og han finder Prædi- 
kenens Ideal udtrykt i Kravet om et jævnt, grundigt, ordentligt og 
opbyggeligt Foredrag?, et Standpunkt, som han endnu 35 Aar derefter 
vedkendte sig med nøjagtigt de samme Udtrykf. 
Hans Forkyndelses Indhold ændredes ikke i Tidens Løb, hvor 
meget Tidsaanden efter 1800 førte en almindelig Udvanding af gam- 
meldags Kristendom med sig. Et talende Vidnesbyrd herom er hans 
»Jubel-Prædiken« fra 1818. Han bruger ganske vist i denne flere 
af Tidens Yndlingsudtryk om Nødvendigheden af at stride for Men- 
neskets bedre Oplysning og derved faa det i en bedre Forfatning”, 
om at virke for Menneskeslægtens Forbedring og Verdens Forædling”, 
og om at stræbe mod den sande Lyksalighed? ved at underkaste sig 
Jesu Læres Forskrifter og betræde Dydens Vej!?, men i Hovedspørgs- 
maalene er han afgjort konservativ. Kristendommens Kærne er for 
ham Forsoningen!!; sand Lyksalighed opnaas kun ved gennem Troen 
"№. GO, 
2 Nyt theol. Bibl. VIII, 314. 322. Dansk Litteratur-Tidende 1822. 478. 
3 F. Rønning: М. Е. S. Grundtvig III, I, 4. 
4 Jubelprædiken 26 og Fortalen til »Fem Taler«. 
5 Tanker om Bastholms Liturgiforslag 20—21. 27. 
6 Jubelprædiken 26. 
6: 
3 al, 
9 18—19. 
10 14. 
TE 
