Biskop, Dr. theol. Otto Fabricius. 291 
kende. Derved blev rigtignok ogsaa hans Synskreds nu og da noget 
indskrænket. 
Paa den anden Side maa Otto Fabricius ikke opfattes udeluk- 
kende som et Forstandsmenneske. Der er et og andet, der tyder paa, 
at han som ung har siddet inde med et betydeligt storre Maal af Be- 
gejstring end siden. Derfor taler hans Missionærgerning, ikke mindst 
da han lejlighedsvis har udtalt, at der til en Grønlandsmissionærs Ger- 
ning hører en ualmindelig »Entusiasme«. Men hans Følelser synes i 
Aarenes Løb mere og mere at være blevet omsat i bunden Varme i 
Form af en urokkelig Trofasthed mod de Idealer, som han fra sin Ung- 
dom havde valgt sig: den lutherske Kirke, Gronlandsmissionen og den 
zoologiske Videnskab. Endnu som gammel Mand kunde han — som 
Jens Møller vidner! — fælde Taarer over det Forfald, Grønlandsmis- 
sionen var kommet i som Følge af Indskrænkninger fra Statens Side. 
Men ethvert Præg af den romantiske Følelsesbetoning, som allerede var 
fremme i Slutningen af det 18. Aarhundrede, og som traadte saa stærkt 
frem efter 1800, er ham ganske fremmed. Romantikken synes at være 
gaaet sporløst hen over ham. 
I mange Stykker var han en ængstelig og forsigtig Mand, og selvom 
han ikke lod sig bringe bort fra det Standpunkt, han een Gang havde 
erkendt som det rette, indlod han sig ikke gerne i Strid med ander- 
ledes tænkende, og efter de skarpe Fejder i 1785 deltog han aldrig i 
offentlige Stridigheder. Han var ikke ufølsom overfor ydre Paaskøn- 
nelse og — vel ti! Dels tvunget af sine store Udgifter — temmelig nøje- 
regnende med at værne om sine Indkomster og Rettigheder, men mest 
af alt har han dog sikkert været en stille Lærd, der følte sig lykkeligst, 
naar han midt 1 Tidens og Verdens Uro skabte sig et Fristed i sin Forsk- 
ning og virkeliggjorde det gamle Ord: Bene vixit, qvi bene latuit. 
Med sine Fejl som sine Fortrin hører han i hvert Tilfælde til de 
Mænd, hvis Arbejde har gjort Danmark større, og hans Navn bør ikke 
overgives til Forglemmelse. 
TILLÆG 
(Anbefalinger for Otto Fabricius). 
Præsten til Waysenhuset Hr. Fabricius er mig bekjendt fra Aca- 
demiet, hvor vi begge paa een Tid studerede. Han var et Mynster paa 
Flittighed og grundig Studeremaade. Som Missionarius i Grønland 
haver han ej allene trolig iagttaget sine Embeds-Pligter, men ogsaa 
anvendt Tid og Flid paa Naturhistorien med saadant Held, at den 
lærde Verden i Europa takker ham for det Lys, han derved haver an- 
tændt i Henseende til Grønlands Natur-Produkter, og ihukomme ofte 
hans Arbejde med Berømmelse. Effter sin Tilbagekomst til Fædrene- 
1 Nyt theol. Bibl. VIII, 320. 
| 19% 
