310 SCHULTZ-LORENTZEN. 
stor Del af sit Kostdeputat, ca. '/s deraf, og anmoder om at få det godt- 
gjort med Penge ра sit Regnskab, ialt 34 Rdl., men han nævner slet 
intet om Specerierne, og Skibenes Udebliven giver tilstrækkelig For- 
klarmg herpå. Selv om han havde villet, havde han ikke kunnet få 
noget udover det allernødvendigste. Den daglige Kost har bestået i 
Skonrogger, Smør, afvekslende røget Flæsk, saltet Lammekød eller 
Tørfisk, kogt sammen med Ærter eller Byggryn — og dertil Øl. Han 
har været ualmindelig nøjsom og sparsommelig. Men man undres ikke 
over, at så mange danske led Skade på deres Helbred i Grønland, og 
at Skørbug var en almindelig Vintergæst ved Kolonierne. Fabricius 
holdt sig i disse År rask. Han drev et anseligt Fårehold, der har været 
ham en god Hjælp ved at yde ham ekstra Proviant. Han har taget 
sig Motion nok og formodentlig under sit Samliv med Grønlænderne 
delt deres Levevis med fersk Kød og Fisk, sådan som Lejligheden bød 
sig, 1 Modsætning til andre af hans Kaldsfæller. Hans omfattende og 
dybtgående Iagttagelser vidner tilstrækkeligt om, at han har ført et 
Friluftsliv, der har holdt ham oppe. 
Hvad han modtog af Hjælp fra Hjemmet til sin Gerning, blev ikke, 
som han havde ønsket det. Poul Egede kan aldeles ikke anbefale Kol- 
legiet at sende en Missionær mere til Frederikshaab og Fabricius” Andra- 
gende om at få sin Barndomsven Peder Rasmussen op til sig afslås. 
Han får heller ingen anden Hjælper. Egede foreslår ganske vist en 
dansk Kateket Johannes Andersen, et Waysenbarn, som længe havde 
været i Grønland i Handelens og Missionens Tjeneste, ansat ved Fre- 
derikshaab, men Planen blev aldrig iværksat. Fabricius vedbliver at 
være ene. 
Den Kirkebygning, han så meget havde ønsket og som han havde 
givet Tegning til, bliver også anderledes end foreslået. Han. havde 
tænkt sig, at den skulde bygges »på Norsk« af Tømmerstokke, men dette 
vil Handelsdirektionen aldeles ikke indlade sig på. Det eneste, den 
kan gå med til, er at lade opføre et grønlandsk Hus af Tørv og Sten 
til Forsamlingshus. Dettes Opførelse påbegyndes først 1 Sommeren 1771. 
Det kan ikke undre, at Fabricius? Opfattelse af Grønlændernes 
Motiver, når de meldte sig til Dåb, måtte få ham til at handle meget 
varsomt dermed. I Året 1769 har der overhovedet ikke fundet nogen 
Hedningedåb Sted undtagen en gammel Mand, der lå på sit yderste. 
Derimod har han undervist de allerede døbte, så han 1770 sætter Kom- 
munikanternes Antal til 23. 
Og den Plan, han havde fattet om at sprede de døbte Grønlæn- 
dere, har han begyndt at iværksætte. Af de døbte, der boede ved Kolo- 
nien og på Øen Natdla, har han bevæget en Del til at flytte til et Sted 
10 Mil syd for Kolonien, kaldet Mågehavnen, på Grønlandsk Küng- 
miut. Han har ansat en Nationalkateket til at fortsætte Undervis- 
i ÅRH 
