312 SCHULTZ-LORENTZEN. 
Vidnesbyrd om Fabricius’ Beskedenhed og Kortfattethed, at han i 
sine Beretninger til Kollegiet slet ikke taler om, hvorledes han har 
opovet sig 1 at ro i Kajak og derved blev i Stand til at følge Grønlæn- 
derne også på deres Fangstture tilhavs. Selv om denne Færdighed 
hovedsagelig kom ham til Nytte i hans naturhistoriske Undersøgelser, 
er det let at se, at han derved indvandt et Ordforråd, der blev gjort 
flittigt Brug af i hans sproglige Arbejder, og fik sin Forståelse af Grøn- 
lændernes Levesæt og Tænkemåde uddybet. 
Der havde i Foråret 1770 meldt sig 26 Hedninger til Dåb. Af disse 
døbte han 25, 14 ра Natdla og 11 ı Küngmiut. Det var ham en Sorg, 
at en af de døbte kort efter faldt tilbage til Hedenskabet. Han mener, 
at Motivet til hans Dåbsønske var at blive gift med en ung Pige. Da 
hun nu alligevel siger Nej til ham, slipper han sin nye Kristendom. 
Han var døbt med Navnet Job, men Fabricius siger: »Demas vilde 
have været hans rette Navn«, hvorved han sigter til 2 Tim. 4, 10. Det 
så senere ud til, at der opkom »et Røre« hos Grønlænderne, idet et stort 
Tal meldte sig til Dåb. Det var ham en stor Glæde, men denne forandre- 
des snart til Skuffelse. Han nævner ikke de egentlige Grunde til denne 
Forandring. Han skriver blot, at Dødsfald og Forførelser ændrede 
det Hele. Han har gjort alt, hvad han kunde, for at »få dem ædru af 
Djævelens Snarer og henviste dem til Forløseren, der så dyrt med sit 
Blod har løskøbt sig dem«, men nu kan han ikke andet end »bede om, 
at Gud vil blødgøre det vanvittige Folks stenhårde Hjærte og drive 
dem ved Forskrækkelse i Samvittigheden på Vejen til Christum, at de 
dog kunde blive oversatte fra Mørket til Lyset, at de kunde annamme 
Syndernes Forladelse og Lod iblandt de helligede ved Troen til Jesus 
Christus«. Hvad nu end Grunden har været, Katekumenernes Antal 
blev kun få, hvoraf 7 Voksne blev døbt. | 
Dette gav ham til Gengæld bedre Tid til at undervise de tidligere 
døbte. Han nåede i 1770— 71 at få 25 af de ældste døbte forberedte 
til Kommunion og 8 unge til Konfirmation i deres Dåbspagt. Derved 
var Kommunikanternes Tal steget til 58. 
I disse År får han øjensynlig samlet en Mængde Iagttagelser sam- 
men. Det er fremdeles ikke såmeget de sproglige Undersøgelser, der 
optager ham, skønt han også på det Punkt udfører et stort Samler- 
arbejde, men fremfor alt de naturhistoriske. Han klager i et Brev over, 
at »min Indsigt i Naturhistorien er så liden«, og han beder om at få 
udsendt en Del Bøger til Brug ved Indsamlingerne, især ønsker han 
et Forstørrelsesglas. 
Den ringe Mening om sig selv og sin naturhistoriske Indsigt, han 
udtrykker, svarer nu ikke til den Opfattelse, andre og kyndige Mænd 
samtidig har haft om ham. Han har under sit Ophold i Grønland kor- 
responderet med »den store Naturkyndige Hr. Justitzrad Müller 
