Biskop Dr. theol. Otto Fabricius. 515 
imod, at han således vilde optage еп Plads, der tilkom dem, og det har 
sikkert været Fabricius en stor Overraskelse 1 Sommeren 1773, da 
Skibet 2. Juli kom ind til Frederikshaab, at gense Myhlenpfort. Men 
nu var altså Afslutningen nær. Han overgav sin Efterfølger Missions- 
væsenet 1 forandret og meget forbedret Tilstand og overdrog ham de 
12 Får og 9 Lam, han selv havde holdt. Han havde i dette sidste År 
døbt 34 og efterlod sin Eftermand kun een eneste Katekumen. 5. Søn- 
dag efter Trinitatis holdt han sin Afskedsprædiken. Evangeliet var 
Peters Fiskedræt, det samme som ved hans Tiltrædelsesprædiken, 
hvad han mærkeligt nok ikke omtaler. Og som Slutningsbemærkning 
skrev han i sin Indberetning til Kollegiet: »Jeg har en god Samvittig- 
hed på at have opført mig som en redelig og agtpågivende Missionær 
bør 1 sit vigtige Ærinde og aldrig lagt Hånden i Skødet, men endog 
i visse Måder skønt frivillig haft det slettere end andre, da jeg i de tre 
sidste År for at lempe mig efter min Menighed har boet hos dem i deres 
Jordhytter og idelig flakket imellem dem på en 9 Miles Strækning«. 
Den Bedømmelse, Fabricius således selv giver af sin Virksomhed 
som Missionær, er præget af hans Beskedenhed og tildels af en vis 
Sindstynge. Men han har utvivlsomt Ret i, at han savner Egenskaber, 
som vilde have hjulpet ham i hans Gærning. Han ejer ikke den 
Umiddelbarhed, der kunde vinde Mennesker som Grønlænderne. Han 
har ikke Ævnen til en følelsesbetonet Forkyndelse som f. Eks. var 
Brødremenighedens Styrke og som så stærkt betog Grønlænderne. Han 
var nøgtern og forbeholden. Men hans Arbejde havde Betydning på 
langt Sigt. Han vandt ved sin redelige Færd Gronlændernes Til- 
lid og Fortrolighed. Og han har Ret i at understrege den Betydning, 
hans nære Samliv med Befolkningen havde. Han repræsenterer det 
bedste i den danske Missionshistorie. Netop af den Grund bliver hans 
Gærning ikke afsluttet med at han forlader Missionsstationen. Hans 
Hjemrejse blev tværtimod Indledningen til en Virksomhed, der kom 
til at få stor Værdi for hele den grønlandske Mission. 
Ventetiden 1773—82. 
Fabricius kom til Danmark i de sidste Dage af Oktober 1773 efter 
en ualmindelig stormfuld Hjemrejse. Han søger om at nyde Vartpenge, 
yindtil Guds Time kommer med anden Promotion«, men allerede 19. 
December samme År indgiver han sin første Ansøgning om Egebjerg 
Sognekald. 
Han er da også fuldt optaget i København med at ordne alt det 
rige Stof, han har indsamlet under sit Ophold i Grønland. Her skal 
vi ikke omtale hans naturhistoriske Iagttagelser, som fra Begyndel- 
sen vakte Opmærksomhed. O. F. Muller optog straks en Del i sit Værk 
de vermibus. Herom vil imidlertid en anden Afhandling give Oplysning. 
