318 SCHULTZ-LORENTZEN. 
for ikke at vise sig »partisk«. Den 11. December meddeltes der Fabricius 
en Instruks som Lektor ved det gronlandske Seminarium, 
ifølge hvilken han skulde undervise Seminaristerne mindst to Gange 
ugentlig, indberette om deres Flid og Forhold, give Forslag og Betænk- 
ning om alt til Missionens Fordel, udtale sig om Ansøgerne til Semi- 
naristpladserne, forestå de fornødne Skrifters Oversættelse og gå til- 
hånde med al Oplysning, Missionen betræffende. Der blev efter Fabri- 
cius’ Død foretaget en Undersøgelse af Kollegiets Sekretær om, hvor- 
vidt han var bleven udnævnt af Kongen eller af Kollegiet, uden at 
man dog nåede noget Resultat, da de herhen hørende Papirer mentes 
at være tilintetgjort ved Branden. Den Omstændighed, at Fabricius i 
1803 fik et Lontilleg ved kgl. Resolution, anså man dog for at tyde 
på, at der havde foreligget en kongelig Udnævnelse. Som Løn for sit 
Arbejde 1 den grønlandske Mission modtog han af Rise Præstekald 
200 Rdl. årlig, hvad Kollegiet 16. November 1782 havde lovet ham 
indtil Egedes Død. 15. Juli 1785 fik han ekstra 100 Ва]. af Missions- 
kassen. 
Den gamle Biskop Poul Egede døde 6. Juni 1789. Dermed trådte 
Fabricius ind i dennes Plads som Rådgiver for Missionskollegiet, løn- 
net med 300 Rdl. årlig. I 1803 øgedes dette Beløb som før nævnt til 
500 Rdl. En Måned før Egedes Død var Fabricius blevet udnævnt til 
Sognepræst ved Vor Frelsers Kirke på Christianshavn. Hans Stilling 
til Missionskollegiet blev efterhånden så intim, at dette 8. Januar 1813 
indgik med Forestilling til Kongen om at beskikke Fabricius til Med- 
lem af Kollegiet »med Sæde, Stemme og Underskrift, når og så ofte 
de grønlandske Sager afhandles og foretages«. Sammen med ham beskik- 
kedes den grønlandske Handels Direktør Frisch til Medlem. 
Under hele sin Virksomhed var således Fabricius den, der ledede 
Seminarium Grønlandicum. Med den ham egne Pligtfølelse gør han den 
forlangte regelmæssige Indberetning til Kollegiet om Seminaristernes 
Forhold. Denne skulde bilægges med så mange og så hyppige Attesta- 
tioner fra Professorerne, at disse tilsidst lader til at være blevne kede af 
dette Besvær. Der synes desværre tit at have været Grund til at sikre 
sig. Fabricius har jævnlig Vanskeligheder med sine Seminarister. Disse 
udebliver fra Undervisningen, snart fordi de må forberede sig til 
Attestats, snart fordi de skal bære Lig eller prædike til Aftensang i 
Vartov og snart uden nogen Undskyldning. Somme lader sig antage 
som Seminarister, men må bortvises på Grund af Dovenskab eller 
dårligt Liv. Andre som f. Eks. Jakob Grundtvig 1797 består ikke den 
theologiske Embedseksamen, skønt han ellers roses. Ganske særegent 
er Forholdet med en Seminarist Christian Eichenbrock Schultz, som 
har bestået sin Eksamen udmærket, idet han opnåede laudabilis cum 
distinctione, men derefter søger om Entledigelse fra Seminariet, da 
