Biskop Dr. theol. Otto Fabricius. 321 
1818 og 1816. Bibelinguak, Bibelsprog med Opmuntringer for Born, 
oversatte og udgav han 1818, igen 1822. Нап udarbejdede et Ritual 
for den grønlandske Kirke (kgl. Approbation 3. Nov. 1819) og en Bibel- 
historie for Born 1820. Hans sidste Arbejde af den Art var Oversæt- 
telsen af 1 Mosebog 1822. Endnu ра sit Dodsleje læste han Korrek- 
tur herpå. 
Men samtidig)med denne flittige Virksomhed udgav han de to Vær- , 
ker »Forsøg til en forbedret Grønlandsk Grammatica«L ПИ 
og»Den Grønlandske Ordbog, forbedret og foroget«, aa 
Han har efter Overtagelsen af Seminaristernes Undervisning snart 
ønsket at lægge sin egen Plan til Grund herfor og skrevet en Grammatik 
udfra sin Opfattelse af det gronlandske Sprogs Bygning. Han har snart 
(1787) anmodet Kollegiet om at fa den trykt, hvad der imidlertid stil- 
ledes 1 Bero. Indtil videre lader han da Seminaristerne afskrive den. 
Dette gav 1791 Anledning til, at disse klagede over dette store Arbejde 
og opnaede, at Kollegiet tilskrev Fabricius: »Vi er overbevist om, at 
De, Deres andre vidtløftige Forretninger uagtet, med sædvanlig Rede- 
bonhed vil besørge denne Bog til Lettelse for Seminaristerne fuldbragt«. 
Dette var uretfærdigt, da Kollegiet selv var Skyld 1 Udsættelsen og 
Fabricius fortav det ikke. Imidlertid gav dette Stødet til Bogens 
Trykning. 
Grundlaget for Ordbogen var for så vidt allerede til Stede 1 hans 
renskrevne Optegnelser, der indsendtes 1777, men han arbejdede utræt- 
telig videre med Indsamling. Han læser således 1802 en grønlandsk 
Dagbog, hvori han finder en Række nye Ord, han kan benytte. Selv 
efter Bogens Trykning anser han den ikke for fuldendt. Han udtaler 
til Missionskollegiet 1812, at Missionæren Wolf har sendt ham et Til- 
læg, som han har læst med Fornøjelse og vil bevare til mulig Anvendelse. 
De fleste Ord er nye og ham ubekendte. Selv betegner han i Fortalen 
sit Arbejde med følgende Ord: »Hvad jeg nu leverer, er ikke blot det, 
jeg har samlet i Landet selv, men og siden forøget ved Brevveksling 
og Samtale med Landets Indfødte og andre i Sproget kyndige«. 
Vi finder i disse vigtige Arbejder, som i et Par Menneskealdre 
fastlagde Linjerne for Studiet af det grønlandske Sprog og igen blev 
Grundlaget for en senere Fornyelse, de samme Egenskaber, der altid 
prægede Otto Fabricius og som kom til sin Ret i hans naturhistoriske 
Værker, en utrættet Flid, en samvittighedsfuld Nojagtighed og en 
levende og årvågen lagttagelsesevne. Han tog sit Materiale, hvor han 
fandt det. Både Grammatikken og Ordbogen hviler på Biskop Egedes 
forudgående Arbejde. Det anerkender Fabricius ved at sætte »for- 
bedret« og »forøget« på Bøgernes Titelblade. Og trods hans kritiske 
Forhold til sin Forgænger kommer man under Studiet og Sammen- 
ligningen af begge Mænds Resultater til en ubetinget Beundring for 
LXII. al 
