Biskop Dr. theol. Otto Fabricius. 327 
foroget, forelobig uden Resultat. Der mätte en endnu værre Krise 
gennemleves, inden Forholdene kunde blive bedre. 
Frederikshaab var og blev ved at være hans @jesten. Den »er nu 
af de største Menigheder og fortjener vel overhovedet at kaldes den 
bedste i Landet, da her de sædeligste Gronlændere opholder sig, hvorom 
jeg selv kan tale af Erfarenhed« Han er utilfreds med, at Missionær 
Mejer ved denne Koloni rejser altfor lidt. Deraf ser man, »hvad Hin- 
dring det skaffer en Missionær at være gift« Da nu Frederikshaab og 
Godthaab släs sammen, flytter Mejer straks til Godthaab og bliver 
der »for Konens Skyld«. Ingen Formaninger kunde fa ham til at vende 
tilbage. 
Den kgl. grønlandske og færøiske Handelskommission gav atter 
1804 Fabricius ny Bekymring. Den sendte Missionskollegiet en Pro- 
memoria, ledsaget af en lignende fra den administrerende Direktion 
for den grønlandske Handel. Heri klagede den stærkt over det grønland- 
ske Undervisningsvæsen og dettes Tilstand og stiller Forslag til en 
Forbedring heraf. Fabricius svarer med straks at indrømme det beret- 
tigede i Klagen, hvad han aldrig har lagt Dølg på. Men Hovedårsagen 
må søges hos Kommissionen selv, som var Ophavsmand til den 6 År 
før skete Indskrænkning af Missionen, og hos Handelen, der arbejder 
på at sprede Grønlænderne så meget som muligt, tager Nationalkate- 
keterne for deres Gærning ved at lokke dem med større Løn og over- 
sender usædelige Kolonister. Når Kommissionen som Undervisningens 
Formål opstiller, at den skal tjene til at sætte Grønlænderne i Stand 
til at nyde Fordelene af en borgerlig Regering lige med den danske 
Konges Undersåtter, betoner Fabricius, at »Missionsvæsenet sigter til 
noget langt højere at fremme end blotte borgerlige Fordele«. Kommis- 
sionen har tænkt sig Indrettelsen af en Undervisningsanstalt for Kate- 
keter, hvor disse først og fremmest skulde lære Dansk. Dette er nu 
som før ganske mod Fabricius' Tanke. »Man anbringer vel nu en ny 
Grund for den danske Sprogkundskabs fornødne Udbredelse i Landet 
ved de oplærende Kateketer, at nemlig den grønlandske Nation kunde 
finde Adgang til de ældre kultiverte Nationers dem nyttige Kund- 
skaber, men jeg ser ikke, hvad for nyttige Kundskaber disse er for 
et Folk, der aldrig kan tænke på at nære sig ved Håndværker, Land- 
væsen eller Sejlads«. — »Thi 1 Henseende til Religions Indsigter har 
man lige Gavn af grønlandske Bøger og Samtaler«. — »Man sigter dog 
vel ikke til eller vil nogen Tid kunne vente at få Landets Sprog udryd- 
det og det danske indført i sammes Sted, thi til hvad Nytte for dem 
mere end Islænder og Laplænder eller andre slige Nationer«. Han kan 
heller ikke billige, at Inspektørerne skulde have Ledelsen af Skolen. 
