328 SCHULTZ-LORENTZEN. 
Han er i Forlegenhed med at give Forslag, sålænge Forholdene er så 
dårlige, Missionskassen за fattig og Handelen lægger Missionen så 
mange Hindringer i Vejen. Men han samler sine Tanker i en Række 
Ønsker om, at der igen bliver 10 Missionærer og Seminaristerne 
fuldtallige som før, at Missionærerne uddanner Kateketer og rejser 
mere, og at Handelen ikke spreder Grønlænderne for meget, ikke over- 
sender dårligt dansk Mandskab og ikke forvænner Grønlænderne med 
»det ødelæggende Brændevin«. 
Alle Planer vedrørende den grønlandske Kirke og Skole måtte 
snart skyndsomt lægges til Side, da Krigen 1807 til 1814 udbrød. Nu 
var det selve Arbejdet i Grønland, både Kolonisation og Mission, for 
hvem det gjaldt Livet. Krigen kom så uventet på 1 Løbet af Sommeren 
1807, at man intet 1 Grønland vidste derom. De Skibe, der intetanende 
var sejlet til Grønland om Foråret og ud på Efteråret vendte tilbage, 
blev tagne af engelske Kaperskibe. Kun tre undslap til norsk og dansk 
Havn. Det blev da umuligt at holde Forbindelsen med Grønland ved- 
lige. Først 1810 hjemkom Efterretningerne fra 1807, 1808 og 1809. 
Ingen Skibe og ingen Forsyning kunde sendes op. Med og uden Licens 
lykkes det af og til at få et Skib afsted, mest til Nordgrønland. Det 
var en udsat Stilling for alle danske. Fabricius føler dybt med sine 
Venner Missionærerne. Han ved af Erfaring, »hvad det er på et så isole- 
ret Sted at mangle det fornødne til Livets Ophold«, og han tænker 
på sine Grønlændere med »ren Iver for den gode Sag og varm Kærlig- 
hed for dette godmodige Folk, hos hvilket jeg tilbragte så mange Dage, 
vel forbundne med mange Trængsler, dog ej blottet for Fornøjelser«. 
Han er utrættelig virksom for at få Forbindelsen med Grønland i Gang. 
Han tilskynder til Afsendelse af flere Skibe. Han forsøger at få Brødre- 
menigheden 1 København, der jo havde gode engelske Forbindelser 
og som derigennem kunde sørge nogenlunde for deres Missionærer, 
til at hjælpe de danske, men Kommissionæren SATTRUP melder, at han 
kan intet udrette. 
Missionærerne i Grønland rejser nu hjem. 1811 kom Worr på en 
lille Galease, 1812 FLEISCHER og JESSEN. Da det syntes at lysne lidt for 
Sejladsen, foreslog Fabricius straks at sende nye op. Det skete ikke. 
1813 gik Bram hjem fra Nordgrønland, 1815 Hertz. Men forinden denne 
sidste forlod Grønland, ordinerede han med Kollegiets Bemyndigelse 
Blandingen Frederik Berthelsen til Missionær 9. Juli 1815. Her havde 
Noden nu virkeliggjort Fabricius’ Tanke om indfødte Præster. Han 
har sikkert selv været ivrig derfor og gør senere alt for at forsvare den 
indfødte Præst mod de Beskyldninger, Handelens Personale retter 
mod ham, hans dårlige danske Sprog og hans fortrolige Omgang med 
Befolkningen. 
Missionen havde i disse Uår vel lidt meget ved Stilstand og Fat- 
