334 Ap. S. JENSEN. 
Saa meget mener jeg dog at have faaet ud af andres og mit Studium 
af Отто FABRICIUS, at han er en af de betydeligste og ejendommeligste 
Skikkelser 1 dansk Videnskab. 
Fauna Groenlandica. 
Som Fasricius’ Hovedværk staar den Dag i Dag hans »Fauna 
Groenlandica«, skreven paa Latin og udkommen i Aaret 1780. Det 
er en Bog paa 468 Sider og en Dobbelttavle med Figurer. Fabricius 
beskriver heri 473 Dyrearter! (132 Hvirveldyr og 341 lavere Dyr), af 
hvilke omtrent 130 var ny for Videnskaben : mange ‘af de sidste havde 
han dog 1 Forvejen givet О. FR: MÜLLER lerne om, ledsaget 
af korte Beskrivelser, og de blev af denne optagne 1 »Zoologiae Danicae 
Prodromus« (1776), nogle allerede 1 hans »Historia Vermium« (1773 —74).2 
Det har medført, at Fabrici’ske Arter ofte gaar under Miiller’s Navn, 
hvilket for saa vidt kan være berettiget, som de forst er indfort 1 Litte- 
raturen af Müller; men paa den anden Side gores der derved Uret mod 
Fabricius, eftersom det dog er ham, der ikke alene har fundet og erkendt 
de nye Arter, men ogsaa diagnosticeret dem, og Müller kun publiceret 
disse Diagnoser*. | 
Fremgangsmaaden i »Fauna Groenlandica«, der begynder med 
Pattedyrene — og derunder som første Art har Eskimoen (Homo Groen- 
landus), hvilket maa forekomme os fordomsfrit gjort af en Theolog i 
hin fjerne Tid — og ender med Havsvampene, er folgende: 
Hver Art har sit Navn som Overskrift. Derefter følger en kort 
Diagnose, en Liste over Artens Benævnelse hos andre Forfattere, ifald 
den var beskreven før, samt dens grønlandske Navn. Derpaa kommer 
en mere udførlig Beskrivelse af Arten, endvidere Oplysning om dens 
Udbredelse i eller ved Grønland, dens Føde, Forplantningsforhold og 
Livsvaner samt om Grønlændernes Brug af. den og deres Maade at 
fange den paa. 
Denne methodiske Maade at behandle Arterne paa gennemføres 
konsekvent fra Begyndelsen til Enden. Det ligger dog i Sagens Natur, 
1 Den sidste Art er nummereret 468, men 5 Numre (34, 97, 296, 297 og 342) er 
dobbelte, ved et tilføjet b. 
2 At dette selvfølgelig er sket med Fabricius? Vidende og Vilje, kan ses af 
en Ytring af ham i Skrivter af Naturhistorie-Selskabet, 4. Bd., 2. H., 1798, S. 
62: »Dennes (9: Planaria candida) korte Beskrivelse er og bleven Conf. MULLER 
meddelt til Indrykkelse i hans Hist. Vermium«. 
3 At Fabricius har betragtet de af ham til Muller meddelte ny Arter som sine 
(uagtet han under dem henviser til Müll. prodr. & Verm.), fremgaar af, at han i 
»Fauna Groenlandica« mærker dem med en *, hvilket i Forordet, S. XI, forklares 
saaledes: »Species hactenus ignotas, vel saltem a scriptoribus classicis, quatenus 
mihi notum, nondum descriptas, asterisco (*) notavi, quæe numero sunt circiter 
centum et triginta«. 
