Naturforskeren Otto Fabricius. 339 
at de hojere Dyr gennemgaaende faar en fyldigere Behandling end de 
lavere, især hvad de biologiske Forhold angaar. 
Beskrivelserne ег ikke udskrevne efter andre Forfattere, men affat- 
tede af Fabricius paa Grundlag af det af ham selv tilvejebragte grøn- 
landske Materiale; kun i nogle faa Tilfælde har han fraveget dette Stand- 
punkt ved at tage norsk Materiale tilhjælp ved Beskrivelsen (han lagde 
sidste Haand paa dette Værk, medens han var Præst i Telemarken) 
eller ved at henvise til en anden Forfatter, naar han ikke selv havde 
set Arten i Grønland, men maatte antage, at den eksisterede der, eller 
naar han maatte anse Arten for saa godt kendt, at en ny Beskrivelse var 
overflødig; men disse Undtagelser er som sagt faa, og de er udtrykkelig 
nævnede paa hvert enkelt Sted. Det er altsaa et helt igennem selv- 
stændigt Værk. 
Beskrivelserne er i det hele taget fyldige, tagende rimeligt Hensyn 
til alle vigtigere ydre Karakterer, og er grundede paa omhyggelig 
Undersøgelse. Hvor Han, Hun og Unge afviger fra hverandre i Ud- 
seende, eller hvor Dragten er forskellig efter Aarstid, gøres der Rede 
herfor. Det fortjener at fremhæves som et stort Fortrin ved Fabricius, 
at han, saa vidt det var ham muligt, tog levende Materiale tilhjælp ved 
Beskrivelsen, såa at man faar at vide, hvordan Dyrene virkelig ser ud, 
det er ikke Beskrivelse af Museumsgenstande, han giver; Forholdene 
førte med sig, at han kom til at flakke om i Naturen og kunde tage 
sit Materiale lige derfra, og han vidste klogt at udnytte denne Chance. 
Det faar navnlig Betydning for Beskrivelsen af mange af de lavere 
Dyr, som trækker sig sammen og bliver mere eller mindre ukendelige, 
naar de konserveres. Det er et Skær, hvorpaa Zoologer ofte er strandet; 
men Fabricius har heldigt undgaaet det; han saa Faren og advarede 
andre, jfr. f. Eks. hans Udtalelser om Lumbricus cirratus (F. G. Nr. 266 
= Cirratulus cirratus, Müll.) og Holothuria levis (Е. G., №. 345 = 
 Chiridota læve, Fabr.): »In spiritu vini mire deformatur, Ца ut non 
pro eadem habeatur«t. Og medens mange Forfattere nøjes med at 
beskrive Skallerne, naar de har saadanne Dyr for sig som Muslinger, 
Snegle, Skallus og Rankefodder, ventede Fabricius taalmodig paa, at 
Dyrene skulde »aabne sig« eller »krybe ud af deres Hus«, saa at han 
kunde faa de indtrukne Dele at se udfoldede og beskrive dem. Paa 
samme Maade bar Fabricius sig ad overfor andre Dyr, der har ind- 
trækkelige Legemsdele og derfor forandres stærkt efter Døden, saasom 
andre Holothurier, Hydroider og Orme. Farverne blev ligeledes saa vidt 
muligt beskrevet efter levende eller i alt Fald nylig dræbte Eksemplarer. 
Det har faaet stor Betydning for Eftertiden, at Beskrivelserne af Ar- 
terne hos Fabricius er udkastede efter grønlandske Eksemplarer, thi der- 
1 yI Spiritus forandres dens Form forbavsende, saa at man ikke skulde tro, 
at det var det samme Dyr«. 
