Naturforskeren Otto Fabricius. 345 
FABRICIUS lægger altsaa ikke Skjul paa, at han har høstet over- 
maade megen Belæring om Naturen hos Grønlænderne, og hans Respekt 
for deres Kundskaber paa dette Omraade er stor. »Hos den frie Grøn- 
lender spurgde jeg .. aldrig forgieves om noget Naturstykke; han 
vidste strax ikke allene at give det Navn!, men ogsaa at sige mig dets 
Historie, som for det meste fandtes paalidelig«, skriver han i Indled- 
ningen til Afhandlingen om de grønlandske Sæler?. 
I samme Afhandling (5. 91) fremhæver Fabricius, at Grønlænderne 
har en klar Opfattelse af Begrebet »Art«, idet de ved deres Bedømmelse 
af Dyrene forstaar at skelne imellem, hvad der er væsentligt, og hvad 
der er af underordnet Betydning, saa at de f. Eks. ikke lader sig lede 
vild af et Dyrs vekslende Farvetegning paa forskellige Alderstrin, men 
inddeler efter paalideligere Kendetegn: »Grønlænderne lade sig ikke 
bedrage af de blotte Farver til at giøre nye Arter, men dømme efter 
sikrere Grunde, det jeg 1 mange flere Tilfælde har havt Leilighed til 
at mærke dem af«. 
FABRICIUS” Forbavselse over Grønlændernes Viden paa Zoologiens 
Omraade naar vel Højdepunktet, hvor han skriver om Fnatmiden 
(Acarus siro L., Е. @. Nr. 193): »Den lever 1 Fnatblære? hos Grønlæn- 
derne, der forstaar behændig at tage den ud med en Naal; de gjorde 
det for mine Øjne og viste mig Dyret gaa levende. Se, se, Grønlænderne 
er Entomologer!« 
Dette er det eneste Udraabstegn, jeg har fundet i hele »Fauna 
Groenlandica«. Og det er virkelig ogsaa forbløffende, at Grønlænderne 
har fundet ud af, at Fnatlidelsen skyldes et Dyr — det maa de jo vide, 
siden de bestræber sig for at fjerne det —, at de kan opdage dette Dyr 
med de blotte Øjne (det kan akkurat ses uden Forstørrelsesglas, idet 
de voksne Hunner er omtrent !/, mm (0,45 mm) lange (Hannerne er 
kun !/, mm), og at de forstaar at pille det ud af dets Gange 1 Huden. 
Grønlænderne viser sig i saa Henseende at være lige saa habile som 
Corsicanerne, som 1 sin Tid forbavsede de Lærde og ledte dem til den 
rette Forstaaelse af Fnat. Dette gik saaledes til: 
Allerede i det 12. Aarhundrede har St. Нифеслво, Abbedisse for 
Klosteret paa Rupertsberg ved Bingen, og Araberen BEN Sour (AVEN- 
1 Dette, at Grønlænderne har Navne endog for de lavere Dyr, har forbavset Na- 
turforskerne, jfr. f. Eks. Prof. Dr. H. PAGENSTECHER'S Udbrud i hans Registrering 
af »Fauna Groenlandica« for Ormenes Vedkommende: »Zahlreiche Würmer, merk- 
würdiger Weise mit eigenen grönländischen Namen«. (Bronn’s Klassen u. Ordnungen 
des Thier-Reichs, 4. Bd., Vermes, Abthlg. I, 1879—93, S. 133). 
2 Skrivter af Naturhistorie-Selskabet, 1. Bd., 1. Hefte, 1790, S. 80—-81. 
3 Fabricius’ Tekst lyder: »Habitat in vesicula scabiei Groenlandorum .. .« og 
maa altsaa oversættes som »Blære«, medens der egentlig skulde staa »Gange«, jfr. 
det følgende. 
