Naturforskeren Otto Fabricius. SEN 
Nu vilde man maaske tænke, at FABrıcıus’ Fortjeneste hoved- 
sagelig bestaar deri, at han nedskrev, hvad Gronlænderne fortalte ham, 
og at det egentlig er Grønlænderne, som er Forfattere til »Fauna Groen- 
landica« og Fabricius andre Afhandlinger om Gronlands Dyreverden. 
Saaledes forholder det sig dog ikke. De deskriptive Partier er selvfølgelig 
helt og holden Fabricius’ Værk. Ogsaa meget af det biologiskeStof 
skylder Fabricius kun egne Iagttagelser. Og selv hvor Gronlendernes 
Erfaringer har vist ham Vejen, og han har benyttet sig af deres Viden, 
har han dog stadig maattet kontrollere deres Angivelser ved Selvsyn 
— thi kun da kom der noget godt ud deraf. Det viser sig, at hvor 
Fabricius har været nødt til alene at gaa efter Grønlændernes Fortæl- 
linger, kommer han daarlig fra det. Et Par Eksempler vil godtgøre det. 
Som Nr. 86 figurerer i »Fauna Groenlandica« Rana temporaria L., 
altsaa den brune Frø, Grønlændernes Piglertok. »Under dette Navn 
fortæller de Indfødte om en Art Frø, som forekommer i Græsset 1 de 
sydligere Egne, og som sandsynligvis ikke kan være andet end den 
citerede«, skriver Fabricius. Hvad det er for et Dyr, som ligger til Grund 
for Grønlændernes Beretning, kan man ikke vide — men Frøer er det 
under alle Omstændigheder ikke, Padder findes ikke påa Grønland. 
Et andet Eksempel paa, at Fabricius har tydet et Dyr forkert, 
som han kun kendte af Grønlændernes Beskrivelse, men hvor man 
senere har fundet den rette Forklaring, er følgende: 
I »Fauna Groenlandica« optager FABrıcıus som Nr. 116 Zeus gal- 
lus L. blandt Grønlands Fiske, idet han skriver: »Hertil, mener jeg, 
maa henføres den Fisk, som Grønlænderne kalder Kollivsiuternak, hvem 
de tillegger 4 meget lange Traade, nemlig 2 fortil og 2 bagtil, og som 
det aldrig lykkedes mig at faa at se, da den er meget sjelden i Grøn- 
landshavet«. 
Nu er det rigtigt nok, at paa Zeus gallus (= Caranx gallus) kan 
det passe med Traadene, for saa vidt som de langt fremme paa Krop- 
pen siddende Bugfinner løber ud i lange Traade, og Ryg- og Gatfin- 
nen ligeledes er traadformet forlængede?. 
Imidlertid er der det betænkelige ved denne Tydning, at Zeus 
gallus er en tropisk Fisk, forekommende i det Røde og det Indiske Hav. 
Det har da ogsaa vist sig, at Grønlændernes »Kollivsiuternak« er 
‚ noget helt andet, nemlig—Rokkeæg. Hylsteret om Rokkeægget løber, 
som bekendt, ud i 4 lange Traade, 2 fortil og 2 bagtil, og Grønlænderne 
har naturligvis set en lille Rokke dannes inde i Hylsteret og kunde 
derfor med nogen Ret betegne det som en »Fisk&. 
1 Jfr. Fig. 254 i Cuvier & VALENCIENNES, Histoire Naturelle des Poissons, 
T. IX, 1833 (»Gallichthys majors). | 
2 Jfr. Ар. S. Jensen: The Selachians of Greenland; Mindeskrift for Japetus 
Steenstrup, XXX, 1914, S. 32—34. 
