358 AD. S. JENSEN. 
Finhvalerne (Balænopterinæ) frembyder som bekendt den Ejen- 
dommelighed, at de har talrige dybe Længdefurer fortil paa Undersiden 
af Legemet, hvorfor de ogsaa benævnes »Furehvaler« Fabricius omtaler 
i »Fauna Groenlandica« disse Furer hos Balænoptera rostrata og Megap- 
[ета boops, og om den sidste hedder det senere", at der »Paa Bugen 
sees fra Svælget indtil Navlen mange dybe Furer med opstaaende 
Mellemrum, der lobe jevnsides ved hinanden efter Kroppens Længde«, 
og at Furernes Fordybninger er blodrode, medens Undersiden ellers 
ег hvid med sorte Iblandinger. Fabricius nøjes dog ikke med at kon- 
statere Furernes Tilstedeværelse, han ved ogsaa Besked om deres Funk- 
tion: »Disse Furer kan Hvalen efter Behag udvide og sammensnerpe«, 
og to Sider længere fremme i Afhandlingen skriver han: »Naar den 
(Pukkelhvalen, Megaptera boops) vil æde, aabner den sit Gab at ind- 
sluge en heel Deel Vand med alt dets Indehavende, og sees endog ofte 
at holde Gabet aabent oven for Vandbrynen, derved udspendes Svælget, 
og Bug-Furerne udvide sig, saa det røde sees, ligesaa seer man den 
lerfarvede Tunge i Halsen imellem de sorte Barder og den hvide Gane, 
hvilket tilsammen giver et herligt Syn; men, naar den har opsluget hvad 
den vil, lukker den Gabet igjen og spruder Vandet fra sig imellem 
Barderne; Fiskene og Snekkerne? maae da blive inden for, hindrede 
ved Bardernes ænge Mellemrum og Haarene paa deres indvendte Kant«. 
At Furerne udvider sig, havde Fabricius altsaa Bevis for derved, 
at han saa den røde Farve i deres Fordybninger komme tilsyne paa 
Hvalens hvid og sort marmorerede Underside. Og han er klar over, 
at Furerne tjener til at gøre Mundhulen rummeligere under Nærings- 
optagelsen, idet de vider sig ud, naar Hvalen aabner Gabet og fylder 
Mundhulen med Vand med dets Vrimmel af Smaadyr. 
Det synes, som om man ikke vilde tro paa Fabricius” Meddelelse 
om Strubefurernes Betydning?, og efterhaanden gik den i Glemme, 
saa at den for sine udmærkede Undersøgelser over Hvaldyrene bekendte 
Zoolog, Professor Witty KÜkENTHAL i 1893 kunde erklære, at vel 
havde alle Forskere, som havde haft Lejlighed til at undersøge Fin- 
hvaler, været opmærksomme paa Furerne, men at der især med Hensyn 
til deres Funktion endnu ikke forelaa nogen Undersøgelse. Kükenthal 
troede derfor, at det var noget helt nyt, naar han i en Afhandling, 
1 D. Kgl. D. Vidensk.-Selsk. Skrivter, 6. Bind, 1818, S. 70. 
2 Ved at undersøge Pukkelhvalens Maveindhold fandt Fabricius, at denne 
Hval, naar den er under Landet, lever af Lodde (Salmo villosus), Tobis »Ammo- 
dytes Tobianus« = Ammodytes lancea) og skalbærende Vingesnegle (»Argonauta 
arctica«, = Limacina helicina). 
3 Se t. Eks. Е. Cuvier: Histoire naturelle des Cétacés, 1836, 5. 325. Og 
С. О. Sars: Beskrivelse af еп ved Lofoten indbjærget Rorhval, Balænoptera mus- 
culus; Vidensk.-Selsk. Forhandl. for 1865 (S. 14). 
