366 AD. S. JENSEN. 
men meget lydhor, og horer gierne en, for man kommer den skudnær; 
den er da og meget forsigtig med at boie Hovedet omkring, hvilket 
man kalder Kennertok о: den kigende; faaer den Øie paa Fangeren, 
da kaldes den /rfigirsok 9: den betragtende; naar den hertil er meget 
tilboielig, kaldes den Takpiksok 9: den grandseende; og man kan da 
el giore sig synderlig Haab om at faae den, uden langt fra med en Kaste- 
pul; dog kan man træffe en saadan ædende paa en Fisk oven for Vandet, 
og, fordi den er sysselsat, eller og det, den holder 1 Munden, bedækker 
Minene, lader sig da komme nærmere, den heder da Nerrirsok 9: den 
ædende. Paa den Tid Lodderne ere under Landet, seer man store Flokke 
af disse Sele med stor Hidsighed at forfølge dem; de holde da Hove- 
derne oven for Vandet, see allene forud, stonne og ret af Magt piaske 
sig frem med Forlallerne, hvilket gior en stor Allarm, og, naar de gaae 
under, kaste de sig forud med et stort Spring; 1 denne Stilling kaldes 
de da Misartut 9: de sprættende; saadanne kunne Fangerne over- 
rumple, da de formedelst deres egen Allarm ei altid hore den an- 
komne Baad; imidlertid er dog gierne een iblant dem, som seer 
sig omkring, og giver de andre Signal, da den gior sit beste med 
en buldrende Undergang at faae dem med sig, naar der er Fare paa 
Ferde; Fangerne skiotte ei heller meget om at give sig 1 Ferd 
med hele Stimer, thi, om een bliver saaret, ville undertiden de andre 
komme den til Hielp, og bide Remmen over tvert; men det hænder 
og, at een af Flokken bliver længere oppe, end de ovrige, som da ei 
er saa vild, og med bedre Haab anfaldes. Til andre Tider kan og en 
enkelt svomme med Hovedet over Vandet, drage kort Aandedrag, 
buldre under fremad, komme op kort fra igien, og saaledes fortfare, 
ligesom en Hvalfisk, den kaldes da Katigdrtok 9: den, som skyder 
Ryg, fordi den gierne viser Ryggen frem, naar den gaaer under; 1 saa- 
dan Stilling kan man komme den ner bag fra, thi den er da seen til 
at gaae ganske under. Naar den er т Ferd med at ede under Vandet, 
og har nok for sig, forandrer den ei synderlig sin Plads, og sætter allene 
Snuden ор for at trække Luft, lukker Øinene og boier Hovedet lidt 
frem og omkring; da kaldes den Terdliktok 9: den trygge eller Terdli- 
gårtok 9: den henrykte; thi den er da saa tryg, at man undertiden kan 
komme lige til den med Forenden af Baaden; ja, om den end gaaer 
under for at æde paa ny, saa kommer den dog gierne snart op igien 
et meget kort Stykke derfra og mestendeels 1 samme Stilling. Atter 
til andre Tider ligger den ganske stille paa Ryggen, bøjer Hoved og 
Fødder mod hinanden, opholder sig paa eet og samme Sted, enten for 
at hvile sig, forlyste sig 1 Solen, eller sove, da den lukker Øinene og 
vist ikke seer, om den ikke hører, og kaldes i saadan Stilling Nudluar- 
tok (hvilket efter Etymologien synes at bemærke: den, som viser Bagen 
frem, skiønt jeg ei tør fastsætte det); da kan man undertiden komme 
