368 AD. S. JENSEN. 
ved Skindet eller Kiødet af еп saadan Sæl; hos de Unge er dette mere 
umærkeligt. 
Denne Sæl-Art opholder sig meest i de store og dybe Fiorde. De 
ældste (Neitsidlek) komme næsten aldrig ud til Søes, og fanges derfor 
sielden af andre, end de inderste Fiordbeboere; men de unge og mid- 
aldrende lade sig om Vinteren see ved Kysterne ogi Fiordgabene, hvilke 
de dog igien forlade mod Foraaret, og søge Fiordene, hvor de fælde, 
nogle før, andre senere, helst i April og Maj. Forresten opholder den 
sig i Grønland Aaret igiennem og giør ei Flyttereiser, som Svartsiden. 
Aarsagen, hvi den helst søger Fiordene, synes at være den faste 
lis, som der lægger sig snarere om Efteraaret, og bliver længere liggende 
om Foraaret; thi Isen er ret denne Sæls Element, paa hvilken, og i 
hvis Nærværelse den helst vil være. — Dette maae dog forstaaes om 
den faste flade lis, men ei om Drivisen, hvor den sielden treffes, uden 
paa de løse Stykker, der kalves ud af Fiordene. — Derfor gives fleest 
af denne Sæl-Art 1 Disco-Bugt, Umanaks-Bugten, og andre saadanne 
nordlige Fiorde, som ligge tilfrosne det meste af Aaret; og især findes 
den i de Fiorde, der støde til lisblinken, det er, fremragende lisbræer 
fra den faste Landiis, hvilken gaaer som en Fieldryg Landet igiennem. 
Den har og sine egne Manerer, hvorved den skiælner sig fra de 
andre Arter. Ved sit Ophold under den faste lis, giør den sig med Klø- 
erne et lidet Hul i Isen, giennem hvilket den opstikker Snuden til 
Aandedrag; disse Huller blive saaledes holdne aabne og utilfrosne, 
som bestandige Aandehuller. Men den opkryber og paa Isen igiennem 
et større Vaag, fornemmelig igiennem Isens Revner eller andre Aab- 
ninger, som Strømmen kan have foraarsaget, og gjerne bliver den da 
liggende i Nærværelsen af samme, paa det den dessnarere kan ned- 
styrte sig, naar den mærker Uroe. En saadan paa Isen opkrøben Sæl 
kalde Grønlænderne Outok. Det skeer enten for at sove, hvile eller soel- 
bade sig paa Isen, at den saaledes findes opkrøben, nu eenlig, nu flere 
samlede, da især de store Hanner ved slig Samling slaaes og rives, 
hvorefter sees kiendelig Mærke paa deres Skind, naar de fanges. I Van- 
det har den næsten samme Manerer, som Svartsiden, men flokker ei 
synderlig, er ei heller saa nem til at see sig omkring, og overhovedet 
er denne den uforsigtigste af alle Sæl-Arter, og best at komme Skud 
nær, hvad enten den er paa Isen eller i Vandet; thi den treffes endog 
undertiden liggende i tryg Søvn som død, oven i Vandskorpen; der- 
imod kan den længere holde ud under Vandet, uden at komme op for — 
at trække Luft. Paa Landet opkryber den neppe af sig selv, men naar 
den forfølges og udmattes, kan den undertiden tage sin Tilflugt dertil«. 
»Paa hvad Tid den parres og bliver drægtig, kan jeg ei sige forvist, 
da man saa sjelden paa det Sted, jeg var, fangede en drægtig Fiordsæl, 
og af de mange hundrede jeg saae, traf jeg ikke een eneste med Unge 
