Naturforskeren Otto Fabricius. ОЕ 
и: jeg har seet Hunnen gyde sin Rogn paa skyggefulde Strand- 
bredde, især 1 Bjergkløfter og imellem store Tarre-Rodder, undertiden 
saa højt oppe, at den neppe nok skjules med Vand i største Ebbe; 
derpaa kommer Hannen og gyder sin Mjolk derover, og forbliver siden 
rugende derpaa, at forsvare den mod andre graadige Fiske, og klæber 
sig saa fast dertil, at 1 Rogn-Massen sees en Huling derefter. Til min 
Forundring har jeg seet, at hvor liden en Fisk Hannen end er, tør den 
dog byde an mod vældige Fjender for at beskytte Rognen; endog den 
stærk-bevæbnede Steenbider (Anarrhichas Lupus, Linnæi, 9: Søulven), 
der kan knuse Muslingen og andre Skaldyr med sine stærke Tænder, 
og er saa begierlig efter dens Rogn, frygter den sig ikke for, men, naar 
den seer ham nærme sig, forfølger den ham og bider sig fast i hans 
Nakke, hvorved den pleier at pine ham endog til Døde; dersom man 
med en Stang vil drive samme fra sit Rede, flyer den vel, dog ikke 
langt, men seer sig stedse tilbage, og vender snart om med faderlig 
Omhu til sin elskte Yngelk. 
Senere Forfattere har betvivlet, at Stenbideren skulde være saa 
omhyggelig for Æggene, som Fabricius beskriver; de havde nok set, 
at Stenbideren holdt sig 1 Nærheden af det Sted, hvor Rognen var afsat, 
men den kunde paa ingen Maade siges til Stadighed at bevogte dem. 
I nyere Tid er dog Stenbiderhannens »Vagt« paany iagttaget, dens . 
højt udviklede Fader-Instinkt har vakt Biologernes levende Interesse, 
og Rigtigheden af Fabricius’ Skildring er bleven bekræftet til Punkt 
og Prikke!. Ja, endog det Sted i Beretningen, som maatte vække mest 
Tvivl om Fabricius’ Troværdighed, nemlig at Stenbideren skulde vove 
at binde an med Søulven, har fundet Bekræftelse, idet den norske 
Zoolog JAMES GRIEG har set den Æggene vogtende Stenbider-Han 
angribe en Havaal (Cenger vulgaris, Cuv.), som var kommen for nær?, 
og denne Fisk er næppe mindre farlig for en Stenbider at binde an 
med end Søulven. Og Professor EHRENBAUM har set Stenbideren bide 
en Fiskers Fingre tilblods, da Manden forsøgte at tage de i en Fiske- 
beholder aflagte Æg ud, som Stenbideren bevogtede?. 
Med Hensyn til ægvogtende Fiske fortjener ogsaa at fremdrages, 
hvad Fagricius beretter om Ulkene. Han skriver om Gymnacanthus 
+ M’ INtosH: On the Paternal Instincts of Cyclopterus lumpus, I. (Ann. Mag. 
Nat. Hist., 5. Ser., vol. XVIII, 1886, В. 81). 
F. W. Еоттом: On the spawning of the Lumpsucker and the paternal guar- 
dianship of the eggs. (Twenty-fourth Ann. Вер. Fishery Board for Scotland, Part 
ТИТ, 1906, 5. 169). 
| ” James А. GRIEG: Ichthyologiske notiser; Bergens Museums Aarbog 1894—95, 
Nr. 5, 5. 8. 
® E. Enrensaum, i Wissenschaftliche Meeresuntersuchungen, Neue Folge, 
6. Bd., Abteilung Helgoland, 1904, S. 155. 
24* 
