Naturforskeren Otto Fabricius. 381 
strup Sø; Cucullanus Truttæ og Echinorhynchus annulatus i Orreder 
fra Hobro Fjord. 
Fra dette Afsnit af Fabricius’ Liv stammer ogsaa Afhandlingen 
om Svinetinten, som fortjener at omtales lidt nærmere. 
Nu til Dags er det noget, som ethvert Skolebarn ved, at de smaa 
Blærer, der kan findes 1 Svinets Kod og kaldes »Tinter«, er Orme, og 
hver indeholder et Hoved af en Bændelorm. Denne Opdagelse blev 
gjort allerede i 1698, af den italienske Anatom Matpicui, der ganske 
kort omtaler tintede Svin og betegner dem som »ormfyldte«; ı Muskel- 
fibrene, siger han, findes talrige, aflange, væskefyldte Blærer, hvori 
der ligger et rundt Legeme; af dette krænges Ormen frem ved et let 
Tryk, og den har i Spidsen et lille Hoved". Men Malpighi’s beundrings- 
værdige Fund gik 1 Glemme, og paa Fabricius” Tid havde man den 
Forestilling, at »Tinter« 1 Flæsk var kirtelagtige Svulster, fremkaldt 
ved Sygdom — at Tinterne var Dyr, vidste man ikke. 
Det var derfor en virkelig Begivenhed, da Fagricius 1 Vinteren 
1781 paaviste, at Tinter ikke blot er en Sygdom, men en Sygdom, der 
foraarsages af levende Skabninger; han fandt nemlig, at »hver Tint- 
kiertel er et levende Væsen, en nagende Orm«. 
Anledningen til denne Undersogelse var folgende. En Мапа 1 
Fabricius’ Nabolag, »som maatte have det Uhæld ved sin Slagt at see 
et helt Svins Kigdmasse saa fuld af Tinte, at den eene Tintkiertel sad 
tæt pakket paa den anden, og Flæsket udgjorde kun en smal Strimmelk, 
sendte et Stykke, »hvorpaa næsten intet andet saaes end Tintkiertler«, 
til Fabricius, da han vidste, at denne »gierne undersøgde Naturens Under«. 
Fabricius gav en udførlig, af Figurer ledsaget Beskrivelse af Tin- 
ten, som han fandt var en Blereorm eller Vesicaria, hidtil ubeskrevet 
og derfor navngivet af ham (У. lobata)?. 
Kort udtrykt gives følgende Billede af Tinten: Blæren var fyldt 
med Væske, og krænget ind i Blæren, »ligesom man indkrænger en Hand- 
skes Fingre, saa at det yderste bliver inderst«, fandtes et lille knopformet 
Legeme, som krænget ud og set i Lupe viste sig at være et Hoved, 
saadan som man finder det paa Bændelormene: aflangt, fortil løbende 
ud 1 en noget but tilspidset Snude, oppe paa hvilken fandtes en kreds- 
formet, ophøjet Kant, bevæbnet med mangfoldige smaa, dobbelte, 
hagede Brodde; længere tilbage, paa Siderne af Hovedet, sad 4 Suge- 
huller, hver med sin ophøjede Rand omkring sig; bagtil gik Hovedet 
over i en smallere Hals. 
1 Jfr. Run. LeuckarTt: Die Parasiten des Menschen, 1. Bd., 1. Abth., 2. Aufl., 
1879—86, S. 645, Anm. f. 
* Tinteormen (Vesicaria lobata). Nye Samling af Det Kgl. D. Vidensk.-Selsk. 
Skrifter, 2. Deel, 1783, S. 287—295, Fig. 1—5 (samlede paa en Tavle). 
