Naturforskeren Otto Fabricius. 387 
et nødvendigt Forarbejde, der maatte og skulde gøres, beskriver og 
bestemmer Fabricius de enkelte Arter (»sine systemate chaos«), men 
dermed er jo langtfra alt sagt. Som den alsidigt interesserede Forsker, 
Fabricius var, giver han en Mængde Oplysninger ud over de rent syste- 
matiske, og han kommer derved ind paa tildels meget moderne Forsk- 
ningsomraader (Køns-, Sæson- og Aldersdimorfi, fysiologisk og kvan- 
titativ Økologi, Sæsonvandring, anvendt Zoologi, Fangstteknik о. s. v.), 
alt paa Grundlag af egne Iagttagelser og Undersøgelser, saaledes som 
der er gjort Rede for 1 det foregaaende. Sammenlignende anatomiske 
Studier drev han ganske vist ikke, men af den Grund at sætte ham 
ned i de Meniges Række er der virkelig ingen Anledning til. Fabricius’ 
Evner og Interesser gik 1 andre Retninger, og efter dem arbejdede han, 
meget alsidigt endda, idet hans Forskning kom de fleste af Dyrerigets 
Klasser tilgode. Ikke uden berettiget Selvfølelse kan han skrive?: 
»Nogle Naturkyndige opholde sig blot ved de større Naturalier, andre 
derimod fordybe sig i de smaa, og, som vor lærde Medlem, Hr. Pastor 
Chemnitz, siger 1 sin Fortsættelse af Martini neues Systematiches Con- 
chylien-Kabinet (4 Band, Р. 222), »værdige de mindste Kreaturer næsten 
en større Opmærksomhed, end de større og største, og seer sig næsten 
blind paa Infusions-Dyr, ja lade det ikke fortryde sig, at eftersøge 
dem i Dyrenes Indvolde selv, om de endog derover maae udsætte sig 
for Stank og Ækel«. Men Middelveien mener jeg enhver Naturforsker 
bør gaae, og gribe enhver Leilighed til at giøre Opdagelser, baade i 
det Smaa og i det Store; jeg har søgt at gaae denne Vei, og derfor 
anstillet Iagttagelser saavel over den største Hvalfisk som over det 
mindste Infusions-Dyr, ligesom Leiligheden tilbød sig«. 
Jeg mener tværtimod, at Zoologien staar 1 overordentlig stor Gæld 
til denne Præst, og at vi Danske, som kan rose os af, at Fabricius var 
vor Landsmand, uden Forbehold skal sige ham Tak for alt det vid- 
underlige, han har skænket os, og hæve ham. 
En Videnskabsmands Betydning maales ikke daarligt ved, hvor 
længe hans Arbejder kan benyttes med Udbytte. I saa Henseende 
har navnlig Værket »Fauna Groenlandica« det forud for de fleste, at 
det endnu, henimod halvandet Aarhundrede efter dets Fremkomst, 
har bevaret sin Livskraft, ikke blot citeres som noget, der har historisk 
Interesse, men atter og atter opdages at indeholde ny og overraskende 
Oplysninger. Fabricius har ofte været langt forud for sin Tid, ellers 
vilde hans Arbejder ikke øve den mærkværdige Tiltrækning, som de 
endnu gør. 
Vi skal da ogsaa i det følgende Kapitel se, at Specialister paa 
* Nye Samling af а. Kgl. D. Vidensk.-Selsk. Skrifter, 4. Deel, 1793, S. 87. 
25* 
