72 Bsörn FLODERUS: 
denna tidpunkt kunde synas motiverad af Linné’s originalbeskrifning 
af о. glauca såsom en art med på det hela taget glest behårade blad 
„Копа... superius glabra fere, . . . subtus . . . villis oblongis raris hir- 
suta«). Ehuru steril visar sig formen genom sina stora, spetsiga, i kanten 
utprägladt finsågade stipler och stundom kala bladöfversidor äfven inne- 
sluta hybridogena elementer från 5. chloroclados mihi. — Vissa smal- 
bladiga och tätludna glauca-former forde Улнь under sina tidigare 
Grönlands-ar till 5. [арропит: »Salix штоза« (1828), »Salix glauca lap- 
ponum« (1828), »Salix glauca у lapponum« (1829), »Salix glauca 8 lap- 
ponum« (1830). 
VAHL’s mest uppmårksammade bidrag till kännedomen om Grön- 
lands Salix-flora år hans nedan återgifna studier öfver S. uva ursı PURSH; 
А. Gray, hvars utbredningsomrade inom Grönland han i hufvudsak 
kunde fastställa. Däremot lyckades han sasom nämndt aldrig utreda 
artens genetiska karaktär utan hänförde densamma till S. myrsinites L. 
Ej heller blef han i tillfalle att fullfölja sin afsigt att 1 tryck samman- 
fatta resultaten af sina mangariga floristiska Grönlands-forskningar. 
Hans ofullbordade utkast »Til Grønlands Flora« finnes jämte flera 
andra manuskript, som afhandla landets vegetation, forvarade i Bo- 
tanisk Haves bibliotek. 
Salix-slägtet år 1 den Vahlska manuskriptsamlingen oväntadt 
knapphändigt afhandladt, och man har intryck af, att forfattaren ej 
ойгпа ingar pa salikologiska spörsmäl. Ingenstädes beskrifver han någon 
oronländsk Salix-art; ej heller inlater han sig pa någon kritik, da han 
refererar foregående floristers uppgifter om föregifna grönländska Salix- 
fynd, äfven når hans egen omfattande erfarenhet måste hafva sagt 
honom att dessa varit feltolkade. 
I »Catalogus Plantarum flore Groenlandice« upptager VAHL 6 
grönländska Salix-arter, Ss. lanata, herbacea, myrsinites, arbuscula, 
arctica och lapponum. I manuskriptet »Til Gronlands Flora« bifogar han 
hartill ytterligare 3 arter: S. glauca samt (sec. WORMSKIOLD och GIESECKE) 
S. myrtilloides och (sec. RABEN) S. reticulata. Vid S. lanata aberopar han 
hår RABEN och GIESECKE och vid S. arbuscula WORMSKIOLD; S. lap- 
ponum upptager han blott med tvekan (»?«), sedan han pätagligen kom- 
mit till insigt om att den i Sydgrönland dominerande Salix-arten bor 
tolkas som ©. glauca. Bland »Plantæ phænogamæt, som han hemsändt 
aren 1829—33, anfor han ЮЦапае Salices: S. Arbuscula, S. herbacea, 
5. myrsinites, 9. glauca jämte 8 appendiculata samt S. limosa. I sin 
»Reise til Østkysten 182% angifver han for södra Ostgrönland (ec. 60°10’ 
—61°33’) endast S. glauca och S. herbacea. 
Efter den for Grönlands floristik sa fruktbringande Vahlska perioden 
foljde en tid af relativ afmattning inom forskningsomradet. Icke sa 
att intresset lag nere, men resurser saknades for en systematiskt ordnad 
